ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 560/8837/20
провадження № К/9901/26320/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача  Єзерова А.А. суддів: Кравчука В.М., Берназюка Я.О.
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року (суддя Божук Д.А.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року (головуючий суддя Мацький Є.М., судді Залімський І.Г., Сушко О.О.)
у справі № 560/8837/20 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
І. РУХ СПРАВИ
1.          У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просила:
-          визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 01 грудня 2020 року № 22-13873-СГ про відмову у наданні у власність земельної ділянки, яким відмовлено ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 3,152 га, кадастровий номер 6820984400:03:010:0056, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області;
-          зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 3,152 га, кадастровий номер 6820984400:03:010:0056, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,152 га, кадастровий номер 6820984400:03:010:0056.
2.          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05  квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
3.           ОСОБА_1 із вказаними судовими рішеннями не погодилася, тому звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, натомість, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.
4.          Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні касаційної скарги і залишити без змін судові рішення.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5.          Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15  серпня 2016 року №22-21032-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у розмірі середньої земельної частки (паю) на території Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, із земель, що знаходяться в постійному користуванні згідно з державним актом на користування землею в засновника фермерського господарства "Мрія" Машталера М.П. для подальшої передачі у власність.
6.          Позивач звернулася до фізичної особи-підприємця Кришталь В.О. із заявою від 07 травня 2020 року про виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність.
7.          Фізичною особою-підприємцем Кришталь В.О. було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області.
Вказаний проект землеустрою було погоджено експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, що підтверджується висновком від 12 червня 2020 року №8080/82-20.
8.          18 червня 2020 року посадовою особою відділу у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер 6820984400:03:010:0056), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
9.          05 жовтня 2020 року Машталером М.П. та Фермерським господарством "Мрія" за підписом його голови Машталера М.П. складено нотаріально засвідчені заяви (адресати - компетентним органам за місцем вимоги), згідно яких надано згоду члену Фермерського господарства «Мрія» ОСОБА_1 на вилучення із земельної ділянки площею 17,39 га земельної ділянки площею 3,152 га, яка розташована за межами населених пунктів Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області.
10.          05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 3,152 га та передати у власність для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області.
11.          Наказом від 01 грудня 2020 року №22-13873-СГ Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відмовило позивачу у затвердженні проекту землеустрою, посилаючись на те, що запитувана земельна ділянка перебуває у постійному користуванні в засновника Фермерського господарства «Мрія» Машталера М.П. згідно з державним актом на право користування землею Б №042494, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №8, із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, та не відноситься до земель фермерського господарства, а отже відповідно до ст. 32 ЗК України не може бути передана у власність в розмірі земельної частки (паю) членам фермерського господарства.
12.          Незгода ОСОБА_1 з такою відмовою стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
13.          Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, керувалися тим, що право постійного користування земельною ділянкою Машталером М.П. не було припинено в порядку, визначеному законом, то у відповідача не було правових підстав для затвердження позивачу проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВУ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
14.          Касаційну скаргу мотивовано порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.
15.          Заявник на обґрунтування вимог касаційної скарги покликається на те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 01 лютого 2021 року у справі №  560/1282/19.
16.          У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає, що відсутні правові підстави для задоволення касаційної скарги, оскільки право постійного користування спірною земельною ділянкою Фермерського господарства «Мрія» не припинено. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
17.          Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, виходить з такого.
18.          Набуття права на землю громадянами врегульовано главою 19 ЗК України, яка, зокрема, визначає підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності (ст. 116), порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами (ст. 118), норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам (ст. 121), а також повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування (ст. 122).
19.          Так, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
20.          Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Частинами 2-4 цієї статті передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
21.          Як встановлено ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
22.          Суди попередніх інстанцій з`ясували, що позивач звернувся до відповідача із заявою для реалізації відповідно до ст.ст. 118, 121 ЗК України та ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" від 19 червня 2003 року № 973-IV (надалі - Закон №973-IV) права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення фермерського господарства.
23.          Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону №973-IV члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).
24.          Відповідно до ст. 7 Закону №973-IV надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому ЗК України.
25.          Положеннями ст. 32 ЗК України також передбачено право членів фермерських господарств на приватизацію земельних ділянок шляхом передачі безоплатно у приватну власність наданих їм у користування земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.
26.          Землі фермерського господарства можуть складатися із:
а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;
б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;
в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди (ч. 1 ст. 31 ЗК України та ч. 1 ст. 12 Закону №973-IV).
27.          Аналіз наведених норм права свідчить про те, що члени фермерського господарства наділені правом на одержання безоплатно у власність із земель державної або комунальної власності земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) в загальному порядку, передбаченому ЗК України. 
28.          Як встановлено судом першої інстанції, спірна земельна ділянка входить до земельного масиву, що перебуває у постійному користуванні Машталера М.П. , на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 042494.
29.          Судами також встановлено, що відповідач, розглянувши клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,152 га у власність, кадастровий номер 6820984400:03:010:0056, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, відмовив у його задоволенні з огляду на те, що згідно з поданими документами земельна ділянка площею 17,39 га перебуває в постійному користуванні Машталера М.П. відповідно до державного акту на право користування землею Б №042494, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №8, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, та не відноситься до земель фермерського господарства, а отже відповідно до ст. 32 ЗК України не може бути передана у власність в розмірі земельної частки (паю) членам фермерського господарства.
30.          Порядок добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою визначений у ст. 142 ЗК України, згідно із частинами 3-4 якої, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
31.          У цій справі суди попередніх інстанцій зробили вірний висновок про те, що нотаріально засвідчені заяви Машталера М.П. та Фермерського господарства "Мрія", якими надано згоду члену Фермерського господарства «Мрія» ОСОБА_1 на вилучення із земельної ділянки площею 17,39 га земельної ділянки площею 3,152 га, що розташована за межами населених пунктів Новогреблівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, не є відмовою від права постійного користування земельною ділянкою в розумінні положень ст. 142 ЗК України.
32.          За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає, що затвердження проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність іншій особі з подальшим наданням цієї ділянки у власність, суперечить положенням ч. 5 ст. 116 ЗК України, якою передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відтак, вказані обставини є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою.
33.          Також колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №817/1911/17 сформовані такі правові висновки:
« 59. У члена фермерського господарства не виникає право користування земельною ділянкою, яка була надана власником (органом місцевого самоврядування) громадянину (засновнику) у користування для створення такого господарства. Єдиним суб`єктом, який володіє правомочністю користуватися земельною ділянкою, виділеною власником (органом місцевого самоврядування) для створення фермерського господарства, є саме таке фермерське господарство як суб`єкт господарювання.
60. Право на безоплатну передачу у власність земельних ділянок із земель, що надавалися у користування засновнику для створення фермерського господарства, не виникає у жодного члена фермерського господарства, в тому числі засновника. 
61. Чинні правові норми Земельного кодексу України та Закону № 973-IV не передбачають права громадянина України використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення фермерського господарства, без створення такого фермерського господарства та його реєстрації. Тому земля, надана в користування громадянину України для створення фермерського господарства, вважається такою, яка передана у користування всьому фермерському господарству. Але при цьому, власник землі залишається незмінним - держава або територіальні громади. Фермерське господарство не має в цьому випадку документу, який засвідчував би державну реєстрацію права на землю (права постійного користування) на відміну від громадянина, який отримав земельну ділянку у користування та зареєстрував належним чином такий правочин. Отже, члени фермерських господарств, у тому числі засновник (який отримав земельну ділянку у користування для створення такого фермерського господарства), можуть отримати безоплатно у приватну власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) із земель державної та комунальної власності у порядку, передбаченому ЗК України, та лише після припинення права власності чи користування такими земельними ділянками у визначеному законом порядку».
34.          Вказана позиція палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду додатково підтверджує безпідставність позиції позивача про можливість надання йому у власність земельних ділянок, якими користується Фермерське господарство «Мрія».
35.          У постанові від 03 листопада 2021 року у справі №817/1911/17 Верховний Суд відступив від висновків, що сформовані та застосовані у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 120/4116/19-а, від 24  листопада 2020 року у справі № 2240/3066/18, від 27 січня 2021 року у справі № 560/1334/19, від 01 лютого 2021 року у справі № 560/1282/19, від 17  лютого 2021 року у справі № 811/397/18, від 17 серпня 2021 року у справі № 540/1590/19.    
36.          З огляду на викладене, доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 01 лютого 2021 року у справі № 560/1282/19 є необґрунтованими.
37.           Інші доводи касаційної скарги не спростовують вірних висновків судів першої та апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування законних та обґрунтованих судових рішень.
38.          З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
39.          Оскільки Верховний Суд залишає без змін судові рішення, то відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №560/8837/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    Я.О. Берназюк