КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 754/6063/21                                            
номер провадження: 22-ц/824/14124/2021                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду від 18 серпня 2021 року у складі судді Лісовської О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора, у якому просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  на користь ОСОБА_2 .
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся -                       ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вказувала, що у березні 2021 року вона звернулася до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державний нотаріус повідомила їй про існування заповіту, який складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 . Також позивачці було відмовлено в ознайомленні із спадковою справою та наданням інформації стосовно заповіту. 
Зазначала, що ОСОБА_3 постійно хворіла на онкозахворювання, зробила більше   15 процедур хіміотерапії, страждала на серцеву недостатність, внаслідок чого неодноразово викликалася швидка допомога. Вказувала, оспорюваний заповіт не був підписаний                   ОСОБА_3 в силу її віку та її постійних хвороб і не відповідає волі спадкодавця. Тому вважала, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, що є підставою для визнання його недійсним.
18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що оспорюваний заповіт від 17 червня 2020 року підписано іншою особою, а не її померлою бабусею. Вказувала, що встановлення факту підписання чи не підписання заповіту ОСОБА_3 є важливим для правильного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи. 
З урахуванням наведеного, позивачка просила задовольнити її клопотання та призначити у справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якого поставити  наступні питання:
Чи належить підпис в графі «Підпис», зробленого на заповіті від 17 червня 2020 року ОСОБА_3 чи іншій особі ?
Чи виконано підпис в графі «Підпис» під впливом збиваючих факторів (природних, штучних) ?
Чи перебувала особа, яка виконала підпис у Заповіті у незвичайному стані ?
Чи перебувала особа, яка виконала підпис під психологічним тиском під час підпису заповіту ? 
Ухвалою Деснянського районного суду від 18 серпня 2021 року клопотання    ОСОБА_1 про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи - задоволено частково.
Призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання: чи належить підпис в графі «Підпис», зробленого на заповіту від 17 червня 2020 року ОСОБА_3 чи іншій особі ?
Виконання експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до одержання висновків експерта (а.с.177-179).
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить змінити ухвалу суду першої інстанції, доповнивши перелік питань, поставлених перед експертом наступного змісту:
1. Чи виконано підпис в графі «Підпис» під впливом збиваючих факторів (природних, штучних) ?
2. Чи перебувала особа, яка виконала підпис у заповіті у незвичайному стані ?
3. Чи перебувала особа, яка виконала підпис під психологічним тиском під час підпису заповіту ?
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що запропоновані ОСОБА_1 питання у клопотанні про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи були поставлені для з`ясування всіх обставин справи та для з`ясування саме усвідомлення дій ОСОБА_3 під час підписання оспорюваного заповіту, оскільки спадкодавець постійно хворіла в силу свого поважного віку (померла у віці 81 року, оспорюваний заповіт складено у віці 80 років). 
Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при визначенні заявлених перед експертом питань вона керувалася Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки до призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, в редакції від 26 грудня 2012 року № 1950/5. Стверджує, що у даному випадку предметом доказування є складання та підписання заповіту ОСОБА_3 , яка не усвідомлювала значення своїх дій та не мала можливість керувати ними в силу свого похилого віку. На думку ОСОБА_1 , не включення до переліку питань, які містяться у її клопотанні, є порушенням принципу змагальності сторін.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Любивець П.В. зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки підставою для визнання заповіту недійсним є те, що він не був підписаний його автором, інших підстав позивачкою не зазначено. Тому вважає, що суд першої інстанції правильно відхилив заявлені позивачкою у клопотанні питання, оскільки вони не стосуються предмету доказування. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.228-230). 
22 листопада 2021 року на офіційну електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвоката Любивця П.В., в якій він просить розглянути справу без його участі.  
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Задовольняючи частково клопотання позивачки та призначаючи у справі судову                 почеркознавчу експертизу, суд першої інстанції керувався ст.103 ЦПК України й виходив із того, що наявні підстави для проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, враховуючи предмет позову та підстави для визнання заповіту недійсним, на розгляд якої необхідно поставити питання: чи належить підпис в графі «Підпис», зробленого на заповіту від 17 червня 2020 року ОСОБА_3 чи іншій особі ? Відхиляючи інші питання, які запропоновані позивачкою у клопотанні, суд дійшов висновку, що їх зміст виходить  за межі предмету позову.
Вказані висновки суду першої інстанції  є правильними й такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У відповідності до ч.1 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. 
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч.2 ст.102 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;             2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з ч. 1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Отже, судова експертиза призначається у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.
Відповідно до п.1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки до призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).
Вказаними рекомендаціями передбачено орієнтовний перелік вирішуваних питань.
З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , з тих підстав, що оспорюваний заповіт не був підписаний         ОСОБА_3 в силу її віку та постійних хвороб, не відповідає волі спадкодавця, а тому вважала, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, що є підставою для визнання його недійсним.
Тобто, предметом спору у даній справі є визнання заповіту недійсним з підстав його не підписання спадкодавцем.
Тому доводи апеляційної скарги про те, що предметом доказування у справі є складання та підписання заповіту ОСОБА_3 , яка не усвідомлювала значення своїх дій та не мала можливість керувати ними в силу свого похилого віку, є необґрунтованими, оскільки  не відповідають змісту позовної заяви.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01 червня 2006 року, яке відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Встановивши, що встановлення належності підпису в графі «Підпис», зробленого на заповіту від 17 червня 2020 року ОСОБА_3 чи іншій особі входить до предмета  доказування та потребує наявних у експерта спеціальних знань, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.13 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання позивачки.
Відхиляючи інші запропоновані позивачкою питання у клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції правильно виходив із того, що вони не стосуються предмету доказування у даній справі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що у випадку не проведення у справі судової почеркознавчої експертизи відповідно до запропонованих позивачкою питань, експертне дослідження може бути неповним, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, виходячи з такого.  
Відповідно до ч.4 ст.103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч.5 ст.103 ЦПК України).
Запропоновані ОСОБА_1 питання, зокрема: чи виконано підпис в графі «Підпис» під впливом збиваючих факторів (природних, штучних) ?; чи перебувала особа, яка виконала підпис у заповіті у незвичайному стані ?; чи перебувала особа, яка виконала підпис під психологічним тиском під час підпису заповіту ?, не стосуються обставин з`ясування належності підпису в графі «Підпис», зробленого на заповіті від 17 червня 2020 року   ОСОБА_3 чи іншій особі, а фактично стосуються дослідження обставин психологічного стану спадкодавця в момент підписання оспорюваного заповіту, що не входять до предмета доказування у даній справі, так як ОСОБА_1 не мотивувала свої позовні вимоги тим, що в момент підписання оспорюваного заповіту ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (ч.1 ст.225 ЦК України). 
Також апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що запропоновані ОСОБА_1 питання у клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи відповідають орієнтовному переліку вирішуваних питань під час проведення судової почеркознавчої експертизи, які містяться у Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки до призначення судових експертиз та експертних досліджень, оскільки ці обставини не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що вказані вище питання не стосуються предмету доказування у даній справі. 
Отже обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не свідчить про порушення судом норм процесуального права. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.         
Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду від 18 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий 
 
Судді: