П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/9383/21	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Гніздовської Ганни Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року, прийняте у складі суду судді Корой С.М. в місті Одеса, по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року адвокат Гніздовська Ганна Михайлівна (далі – Адвокат, Гніздовська Г.М.) звернулася в інтересах ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – Відповідач-1, ГУ ПФУ в Одеській області) в якому просила суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 82 % відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з 82 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.01.2018 року із врахуванням раніше виплачених сум.
Позов обґрунтованим тим, що в 2005 році ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 82% грошового забезпечення, але, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року, у березні 2018 року ГУ ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок його пенсії та самовільно зменшило основний розмір такої до 70% грошового забезпечення. Такі дії ГУ ПФУ в Одеській області вважає протиправними, оскільки вони порушують конституційний принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, а тому вважає, що положення ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» можуть застосовуватися тільки у разі первинного призначення пенсії, а не її перерахунку.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року по справі № 420/9383/21 залучено до участі у справі в якості другого Відповідача – Пенсійний фонд України (далі – Відповідач-2, ПФУ) (а.с. 54-56).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 82 % відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з 82 % відповідних сум грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн. (а.с. 118-125).
Водночас, у позовній заяві адвокат Гніздовська Г.М. просила суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь           ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.
20.10.2021 року (вх. № ЕА/57787/21) адвокат Гніздовська Г.М. звернулася в інтересах ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про розподіл судових витрат після ухвалення рішення в порядку ст. 143 КАС України, в якій просила стягнути з ГУ ПФУ в Одеській області, ПФУ пропорційно задоволеним позовним вимогам на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5 000 грн. (а.с. 131-139).
Разом із заявою подано копію Акту надання правової допомоги № 1 від 18.10.2021 року та виписку по рахунку АО «Юріс Феррум».
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року частково задоволено заяву адвоката Гніздовської Г.М. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 420/9383/21 та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1 000 грн. (а.с. 149-154).
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції від 27.10.2021 року, адвокат Гніздовська Г.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду, в якій зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) суд першої інстанції припустився порушень як норм процесуального, так і норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат, тому просить скасувати його повністю та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про розподіл судових витрат задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги сторона зазначає, що при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки суд зменшив розмір витрат на правничу допомогу за відсутністю клопотання ГУ ПФУ в Одеській області та ПФУ про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, чим допустив порушення вимог ч. 1 ст. 9., ч. 6 ст. 134., ч. 7 ст. 134 КАС України. На думку скаржника, суд з власної ініціативи, за відсутністю клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу. При цьому, зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу судом першої інстанції не враховано висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 28.10.2020 року по справі № 640/5343/19 та від 16.03.2021 року по справі № 520/12065/19.
Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу на користь Позивача саме у розмір 1 000 грн., оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи, є немотивованим (в оскаржуваному додатковому рішенні не наведено мотивів, яких зроблено вказаний висновок), не ґрунтується на належних та допустимих доказах (суд першої інстанції взагалі не посилається на жодні докази, на підставі яких прийшов до вказаного висновку), проте Позивачем, в свою чергу, було доведено розмір понесених судових витрат, їх співмірність та розумність. Матеріалами справи підтверджується, що правова допомога фактично та належно надана з боку АО «ЮРІС ФЕРРУМ» на користь Позивача, а загальна вартість правової допомоги дійсно становить 5 000 грн., а також те, що вартість правової допомоги сплачена Позивачем у повному обсязі та є його фактичними витратами на професійну правничу допомогу адвоката.
ГУ ПФУ в Одеській області надало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення – без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Із вказаної статті слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
В даному випадку підставою для ухвалення додаткового рішення по цій справі стало вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., понесених Позивачем за час розгляду справи по суті, у порядку ст. 139 КАС України.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами 1 та 2 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України).
Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4    ст. 134 КАС України).
Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 61 та 7 ст. 134 КАС України).
За змістом ч.ч. 7 та 9 ст. 139 КАС України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року  № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Аналіз вищенаведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 року по справі № 810/2760/17.
Так, в даному випадку, як вбачається із заяви про розподіл судових витрат після ухвалення рішення в порядку ст. 143 КАС України від 20.10.2021 року (вх. № ЕА/57787/21), представником Позивача заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у вигляді:
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду клопотання про витребування доказів;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про усунення недоліків позовної заяви;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду відповіді на відзив ГУ ПФУ в Одеській області;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду відповіді на відзив ПФУ;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду клопотання про приєднання до матеріалів справи;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, колегія суддів виходить з наступного.
На підтвердження надання адвокатом Гніздовською Г.М. професійної правничої допомоги Гніздовському М.М. в матеріалах справи міститься витяг з Договору про надання правової допомоги № 07-04/21 (далі – Договір), укладеного 07.01.2021 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЮРІС ФЕРРУМ» в особі голови Гніздовської Г.М. (далі – Адвокатське об`єднання), предметом якого є надання правової допомоги у адміністративній справі стосовно перерахунку пенсії за вислугу років Клієнта, що розглядатиметься у Одеському окружному адміністративному суді та П`ятому апеляційному адміністративному суді за участю Клієнта, а Клієнт зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, прийняти та оплатити належним чином згідно умов даного Договору надану правову допомогу (а.с. 24-25).
Пунктом 4.1 Договору визначено, що загальна сума гонорару за цим договором складає 10 000 грн.
На виконання умов Договору 18.10.2021 року між Адвокатським об`єднанням в особі голови Гніздовської Г.М. та Клієнтом укладено Акт надання правової допомоги № 1, відповідно до якого у період з 07.04.2021 року до 18.10.2021 року працівниками адвокатського об`єднання була надана наступна правова допомога:
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду клопотання про витребування доказів;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про усунення недоліків позовної заяви;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду відповіді на відзив ГУ ПФУ в Одеській області;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду відповіді на відзив ПФУ;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду клопотання про приєднання до матеріалів справи;
- підготовки та подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про розподіл судових витрат.
Гонорар за зазначену правову допомогу, що була надана працівниками адвокатського об`єднання, становить 5 000 грн.. Сторони підтверджують, що Клієнт виплатив частину вказаного гонорару у вигляді авансу у сумі 2 500 грн., тому до сплати підлягає залишок гонорару у сумі 2 500 грн., який Клієнт зобов`язаний виплатити на підставі наданого адвокатським об`єднанням рахунку на оплату. Підписуючи цей Акт, Клієнт підтверджує, що надана правова допомога повністю відповідає умовам Договору та вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у редакції, чинній на момент складання Акту. Претензій до наданої правової допомоги у Клієнта немає, правова допомога надана своєчасно, якісно і в обсязі, передбаченому Договором (а.с. 145).
Таким чином, Адвокатським об`єднанням надано послуг на загальну суму 5  000 грн..
Досліджуючи вищезазначені документи, колегією суддів встановлено, що на підставі Договору адвокат прийняв на себе зобов`язання, зокрема, захищати та представляти у встановленому порядку інтереси Клієнта в органах судової влади (зокрема, але не виключно, у Одеському окружному адміністративному суді та П`ятому апеляційному адміністративному суді); надавати усні консультації стосовно питань, що вирішуються у рамках адміністративної справи, вказаної у п. 1.1. Договору.
В свою чергу, п. 1.1. Договору передбачено, що адміністративна справа стосовно перерахунку пенсії за вислугу років Клієнта, що розглядатиметься у Одеському окружному адміністративному суді та П`ятому апеляційному адміністративному суді за участю Клієнта.
Водночас, предметом розгляду даної справи є спір про правомірність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 82% грошового забезпечення до 70% за наслідками проведеного у березні 2018 року перерахунку на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року.
Між тим, ані Договір про надання правової допомоги № 07-04/21 від 07.01.2021 року, ані Акт надання правової допомоги № 1 від 18.10.2021 року, не містять жодного посилання на адміністративну справу № 420/9383/21, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги.
Отже, вказані документи не доводять факту понесення Позивачем витрат на правову допомогу по конкретній адміністративній справі. Відсутність конкретизації по адміністративній справі ставить під сумнів обґрунтованість заявленої суми для відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою.
Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставне включення до суми вартості послуг на правничу допомогу вартості послуг адвоката на підготовку та подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про усунення недоліків позовної заяви, оскільки вказані дії є складовими процесу, направленого на розгляд адміністративного позову в суді, поданого в інтересах Клієнта, який звернувся до Адвокатського об`єднання та до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, тому такі дії не можуть бути кваліфіковані як окремо визначені дії з окремо визначеною вартістю.
Крім того, судова колегія вважає, що витрачений час адвокатом за складання: клопотання про витребування доказів; клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду; клопотання про приєднання до матеріалів справи; заяви про розподіл судових витрат, та їх подальше направлення Одеського окружного адміністративного суду через Електронний суд, є явно завищеними та необґрунтованими, оскільки підготовка таких документів не потребує значного часу.
Також колегія суддів не може погодитись із витраченим часом адвокатом на складання позовної заяви, а також відповідей на відзиви ГУ ПФУ в Одеській області та ПФУ, оскільки спір, який виник між сторонами по цій справі, не є складним. По таким правовідносинам вже сформована Великою Палатою Верховного Суду зразкову справу від 16.10.2019 року по справі № 240/5401/18, на яку, в свою чергу, також посилався представник Позивача у зазначених вище документах.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг Позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 року по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Отже, з огляду на те, що наявними в матеріалах справи документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника Позивача про розподіл судових витрат шляхом компенсації Позивачу витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі               1 000 грн..
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції – без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Гніздовської Ганни Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                            М. П. Коваль

Суддя:                                                                                О.О. Кравець

        Суддя:                                                                                Л.Є. Зуєва