ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 р. 	Справа № 440/5421/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Бершова Г.Є.
суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 (суддя С.О. Удовіченко,  м. Полтава) по справі № 440/5421/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України      третя особа           Офіс Генерального прокурора 
          про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора  в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 09 квітня 2021 року державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича про закінчення виконавчого провадження №64402888.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправно винесено постанову від 09 квітня 2021 року в межах ВП № 64402888 про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі № 440/466/20 не виконано.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову від 09 квітня 2021 року державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича про закінчення виконавчого провадження № 64402888.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням апелянт - Офіс Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі №440/466/20 позов ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 1 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" від 10 грудня 2019 року № 5/2, згідно з яким заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності – начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію. Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 21 грудня 2019 року № 2104ц про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності – начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 24 грудня 2019 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній, яку ОСОБА_1 обіймав в Генеральній прокуратурі України станом на день звільнення 24 грудня 2019 року. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2019 року по 16 червня 2020 у сумі 241491,12 грн з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
20 липня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 440/466/20 (а.с. 56-57).
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича від 08 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64402888 (а.с. 58-59).
07 квітня 2021 року до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист Офісу Генерального прокурора № 8654 за змістом якого державного виконавця повідомлено, що наказом Генерального прокурора від 29 березня 2021 року № 283ц ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності - начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України з 25 грудня 2019 року (а.с. 60).
До вказаного листа додано копію наказу № 283ц від 29 березня 2021 року (а.с. 61).
У подальшому Офіс Генерального прокурора листом № 07/1/1-1306 від 02 квітня 2021 року повідомив Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що після надання ОСОБА_1 трудової книжки до неї внесено відповідний запис (а.с. 62-64).
09 квітня 2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем, на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 64402888 (а.с. 65-66). 
Не погоджуючись із правомірністю вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов до висновку про протиправність та необхідність скасування оскаржуваної постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 09 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №64402888, у зв`язку з відсутністю фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону №1404-VIII).
У той же час, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII).
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга та третя статті 39 Закону №1404-VIII).
Так, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 09 квітня 2021 року винесена з огляду на висновки державного виконавця про фактичне виконання виконавчого документу у повному обсязі, з чим позивач не погоджується.
Таким чином, у межах заявленого спору слід встановити факт виконання чи невиконання виконавчого листа № 440/466/20, виданого 20 липня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом. 
Зі змісту вказаного виконавчого листа вбачається, що останній видано на негайне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі № 440/466/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній, яку ОСОБА_1 обіймав в Генеральній прокуратурі України станом на день звільнення 24 грудня 2019 року.
Наказом Офісу Генерального прокурора від 29 березня 2021 року №283ц ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності - начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Генеральної прокуратури України з 25 грудня 2019 рок, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача.
З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу на положення статті 129-1 Конституції України, якими визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року № 440/466/20 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді не виконано, оскільки наведеним рішенням позивач підлягає поновленню на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній, яку ОСОБА_1 обіймав в Генеральній прокуратурі України, а не на посаді у Генеральній прокуратурі України, що зроблено наказом Офісу Генерального прокурора від 29 березня 2021 року № 283ц.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 09 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №64402888 у зв`язку з відсутністю фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 по справі № 440/5421/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов