Ухвала
 
02 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 697/279/20
провадження № 61-17433ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Степанецька сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, відшкодування майнової та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , треті особи: Степанецька сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
В обґрунтування позову зазначав, що він є власником земельної ділянки, загальною площею 0,12 га з кадастровим номером: 7122080700:02:002:0135, яка розташована на території Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області.
 
У 2020 році ОСОБА_1 самовільно зайняла вказану земельну ділянку та використовує під огородництво. Договори, які б надавали право користування цією ділянкою ОСОБА_1 між ним та відповідачем не укладались.
Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується Актом перевірки дотримання вимог законодавства щодо об`єкту-земельної ділянки від 09 вересня 2019 року № 43-ДК/645/АП/09/01-2019, відповідно до якого встановлено порушення статей 125, 126 Земельного кодексу України, а саме, самовільне зайняття земельної ділянки приватної форми власності сільськогосподарського призначення, площею 0,12 га з кадастровим номером: 7122080700:02:002:0135, яка розташована на території Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, та належить на праві власності позивачу.
 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 КУпАП, розраховано розмір шкоди внаслідок самовільно зайнятої земельної ділянки та видано припис про усунення виявлених порушень земельного законодавства.
 
Зазначав, що 26 жовтня 2019 року спірна земельна ділянка була розорана суцільним масивом разом із земельною ділянкою, яка є суміжною та належить ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відносно останньої складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 186 КУпАП, у результаті чого відповідач притягнута до адміністративної відповідальності.
 
Враховуючи вищевикладене, просив суд зобов`язати ОСОБА_1 звільнити та привести до стану придатного для використання за цільовим призначення, земельну ділянку, площею 0,12 га з кадастровим номером: 7122080700:02:002:0135, яка розташована на території Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області, та належить йому на праві власності; стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 228,00 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 2 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня                   2021 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факту самовільного зайняття належної йому земельної ділянки, оскільки провадження у справах про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 рішеннями Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року у справі                              № 697/792/20 та від 04 лютого 2021 року у справі № 697/557/20 закриті.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
 
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.
 
Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею      0,12 га, з кадастровим номером 7122080700:02:002:0135, яка розташована на території Степанецької сільської ради та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
 
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем надано                             належні та допустимі докази на підтвердження факту самовільного зайняття                ОСОБА_1 земельної ділянки, належної позивачу. Водночас, відповідачем не спростовано надані позивачем докази. Оскільки неправомірними діями                           ОСОБА_1 завдано позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних хвилюваннях з приводу зайняття належної йому земельної ділянки іншою особою, а також необхідністю відновлювати свої порушені права, звертаючись до державних органів та суду, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем у сумі 2 000,00 грн є обґрунтованим, співмірним із завданими душевними стражданням.
 
23 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Предметом спору у цій справі є вимоги як немайнового, так і майнового характеру, а саме: звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, відшкодування майнової та моральної шкоди у загальному розмірі 2 228,00 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн).
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містить посилання на підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. 
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і касаційна скарга не містить передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі.
 
Керуючись пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Степанецька сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик