Дата документу 20.10.2021 Справа № 335/2152/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/2152/20                      Головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/807/2788/21-2 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
20 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Крилової О.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Запорізької обласної прокуратури на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ Національної поліції в Запорізькій області, прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 174 751 грн. та 49 500 грн. витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
17 червня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено додаткове рішення.
Стягнуто з Головного управління національної поліції на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн.
Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн.
Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду від 17 червня 2021 року Запорізька обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду скасувати, та постановити нове рішення, яким заяву позивача про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
За приписами п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Встановлено, що 03 червня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, прокуратури Запорізької області (Запорізької обласної прокуратури), Державної казначейської служби України про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства прокуратури задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 174 7511 грн. та 49 500,00 грн. на витрат на правничу допомогу. В іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення.
07 червня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у справі (а.с. 161).
Заява обґрунтована тим, що ухвалюючи рішення судом першої інстанції не було вирішено питання щодо всіх судових витрат, а саме залишено не вирішенним розподіл витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, надану ОСОБА_1 під час розгляду його позовних вимог.
Встановлено, що під час судових дебатів стороною позивача було заявлено про надання доказів понесення позивачем витрат на професійну допомогу впродовж п`яти днів з дня ухвалення судового рішення. 
ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надав наступні документи:
-копію Договору про надання правничої допомоги № 3/20 від 25.02.2020; 
-копію Розрахунку суми гонорару за надання правничої допомоги; 
-копію Акту № 1 від 10.03.2020; квитанція про сплату послуг на суму 7 000 грн. від 12.03.2020;
-копію Додаткової угоди № 1 від 10.032021; 
-копію Акта № 2 від 03.06.2021 року; квитанція про сплату послуг на суму 15 000 грн. від 03.06.2021.
З матеріалів справи вбачається, що 25 лютого 2020 року між Адвокатським Бюро «Адвокат Гришин О.М.» в особі керуючого адвоката Гришина О.М., що діє на підставі Статуту укладений договір про надання правничої допомоги № 3-20/ЦС.
Відповідно до п. 1.1. Договору, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим Договором.
Згідно п. 3.1.4. Договору клієнт зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені адвокатським бюро під час виконання останнім доручення клієнта, так як: сплата судового збору, передбачена Законом України «Про судовий збір», оплата експертних послуг тощо у відповідності до наданих квитанцій та рахунків.
Відповідно до Акту № 1 надання послуг правового характеру, позивачу були надані відповідні послуги вартість яких склала 7 000,00 грн., які позивач сплатив 12.03.2020 (квитанція до прибуткового касового ордеру № 2357 від 12.03.2020).
Як вбачається із Акту № 2 надання послуг правового характеру позивачем також було сплачено на користь адвокатського бюро 15 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5026 від 03.06.2021.
Таким чином, ОСОБА_1 в зв`язку з відновленням своїх порушених прав вимушено поніс витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 22 000,00 грн.
Встановлено, що на момент ухвалення у позивача не були всі документи, що підтверджували його витрати на професійну правничу допомогу, такі докази його витрат не були надані до ухвалення рішення, однак про наявність такого було заявлено до кінця судових дебатів.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 в зв`язку з відновленням своїх порушених прав вимушено поніс витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 22 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі.
Враховуючи те, що нормами діючого законодавства не передбачено стягнення судових витрат з відповідачів в солідарному порядку, а вході судового розгляду за позовом ОСОБА_1 доведений факт спричинення йому моральної шкоди незаконними діями як працівниками ГУНП так і працівниками прокуратури, то витрати на професійну правничу допомогу понесеними ОСОБА_1 під час розгляду цивільного позову слід стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 в рівних частках.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції ухвалено додаткове рішення з урахуванням приписів статей 15, 133, 137, 141 ЦПК України та враховуючи надані адвокатом докази про понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 22 000,00 грн., а також те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі в частині відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції зроблено вірний та обґрунтований висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 22 000,00 грн., в рівних частках по 11 000,00 грн. з кожного, оскільки такі витрати позивача є співмірними із складністю справи, ціною позову та значенням справи для позивача, а також відповідають обсягу виконаної адвокатом роботи і часом, витраченим адвокатом на надання послуг та на участь в судових засіданнях.
Клопотання про зменшення судових витрат або заперечення в порядку ст. 137 ЦПК України позивачем не заявлялося.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення з порушенням строків спростовуються матеріалами справи, з яких вбачаться, що рішення суду ухвалено 03 червня 2021 року, позивачем під час судових дебатів заявлялося вказане клопотання та було подане 07 червня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції, тобто в межах строків визначених ЦПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та підстав для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду у суду не має.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Підстав для скасування додатково рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишити без задоволення.
Додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді: