УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/3051/21 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Трояновської Г.С.,   
суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.,
за участі секретаря судового засідання Ляшук М.В.,      

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/3051/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Циклон Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський Андрій В`ячеславович, ОСОБА_2 про визнання припиненими договору позики і договору іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Циклон Плюс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський Андрій В`ячеславович, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки
за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Циклон Плюс» вчиняти дії щодо передачі іпотечного майна, а саме: частини виробничих приміщень основної будівлі корпусу № 2, площею 658,7 кв.м. (шістсот п`ятдесят вісім цілих сім десятих квадратних метри), що складаються з частини виробничих приміщень основної будівлі корпусу № 2 літ. «И», а саме: підвал 1-1; 1-ий поверх приміщення 11,12,13,14,15,16,17; 2-й поверх приміщення 1,2,3,4,5,6; 3-й поверх приміщення 1,2,3, що знаходиться (розташоване) за адресою: АДРЕСА_1 , в найм (оренду), будь-яким третім особам та виконувати щодо нього інші зобов`язання без погодження з іпотекодержателем ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначив, що 06.08.2018 між ним та ОСОБА_4 , був укладений договір позики, за яким останній отримав в борг кошти в розмірі 412 500,00 грн.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики 13.08.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Циклон Плюс» укладено договір Іпотеки, за умовами якого у разі неповернення боргу ОСОБА_4 за вказаним вище договором позики, Рудь може задовольнити вимоги кредитора за рахунок іпотечного майна, а саме - частини виробничих приміщень основної будівлі корпусу № 2, площею 658,7 кв.м. (шістсот п`ятдесят вісім цілих сім десятих квадратних метри), що складаються з частини виробничих приміщень основної будівлі корпусу № 2 літ. «И», а саме: підвал 1-1; 1-ий поверх приміщення 11,12,13,14,15,16,17; 2-й поверх приміщення 1,2,3,4,5,6; 3-й поверх приміщення 1,2,3, що знаходиться (розташоване) за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначив, що ТОВ «Циклон Плюс», зловживаючи своїми процесуальними правами та шляхом перешкоджання йому у реалізації визначеного договором іпотеки права, задля затягування часу та отримання прибутків від здачі майна в оренду, відносно якого вжито забезпечення, двічі зверталося із заявами до суду про забезпечення позову.
ТОВ «Циклон» намагається затягнути час задля якнайдовшого використання об`єкту іпотеки у своїх цілях, шляхом здачі його в найм (оренду), хоча за Договором іпотеки від 13.08.2018 року, іпотекодавець зобов`язався не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (також не передавати його в найм, не передавати в наступну заставу, тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителями за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди від іпотекодержателя. У свою чергу ОСОБА_1 як іпотекодержатель будь-якої згоди на передачу майна в найм (оренду) не надавав.
Наголошує, що здача ТОВ «Циклон Плюс» в оренду виробничих приміщень, призводить до зменшення його вартості, швидкої амортизації, знищення, руйнування, тощо, оскільки будь-якого поточного або капітального ремонту іпотекодавець не вживає, а при цьому здає об`єкт іпотеки в найм (оренду) різним суб`єктам господарювання.
Оскільки не забезпечення позову у даному випадку може призвести до неможливості виконання рішення суду, у зв`язку із знищенням майна, що є предметом іпотеки, а зволікання призведе до негативних наслідків у майбутньому та неможливості задовольнити вимоги за зустрічним позовом, тому просив задовольнити вимоги заяви.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено. 
Не погодившись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги аналогічні мотивам заяви про забезпечення позову.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Одним із видів забезпечення позову, перелік яких наведений у частині 1 статті 150 ЦПК України, є забороною вчиняти певні дії. 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Предметом позову зустрічного позову ОСОБА_1 є звернення стягнення на предмет іпотеки.
Вважаючи, що існує реальна можливість невиконання рішення суду у разі задоволення вказаних вище позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що  ОСОБА_1 у повній мірі не обґрунтував існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення його позовних вимог, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що здача іпотечного майна в найм (оренду) призводить до поступового його знищення. Більше того, матеріали справи не містять допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що іпотечне майно було передано позивачем за первісним позовом в найм (оренду). Доданий до заяви про забезпечення позову акт про порушення умов договору суд оцінює критично з точки зору допустимості даного доказу в контексті підтвердження обставини передачі іпотечного майна в найм (оренду).
Колегія суддів погоджується із викладеним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на повно з`ясованих обставинах та правильно застосованих нормах процесуального права, які регулюють питання забезпечення позову.
Так, позивач за зустрічним позовом не довів належними та допустимими доказами тих обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача ОСОБА_1 , а також те, що відповідач з метою уникнення виконання рішення суду буде намагатися вчиняти будь-які дії щодо погіршення стану майна.
Колегія суддів зауважує, що заявлений позивачем спосіб забезпечення позову, як заборона ТОВ «Циклон Плюс» вчиняти дії щодо передачі іпотечного майна будь-яким третім особам та виконувати щодо нього інші зобов`язання без погодження з іпотекодержателем ОСОБА_1 не є беззаперечно пов`язаним із предметом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. До того ж доводи позивача за зустрічним позовом про використання іпотечного майна третіми особами не підтверджено будь-якими доказами.
Не можуть бути такими доказами й пояснення представника позивача ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції про те, що спірне майно використовується без згоди іпотекодержателя, висновок про що було зроблено внаслідок проникнення на територію спірної нерухомості, оскільки зазначене не узгоджується з положеннями ст. 77-80 ЦПК України. 
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання можливого майбутнього рішення суду у даній справі, заходи забезпечення є неспівмірними із заявленими позовними вимогами та можуть порушувати права осіб, які не беруть участі у розгляді справи, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в цій справі.
Отже, підстави для вжиття заходів забезпечення позову в даній справі відсутні, а тому ухвала суду першої інстанції є законною.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення заявником норм цивільного процесуального закону України, що регулюють питання забезпечення позову та обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, і не спростовують правильність висновків суду. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального законодавства, а тому підстави для скасування в розумінні ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374, 375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в  касаційному порядку.
Повний текст судового рішення складено 19.11.2021.

Головуючий Судді