19.11.21
22-ц/812/2132/21
Провадження № 22-ц/812/2132/21         Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О. 

                                       
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021року                                             м. Миколаїв
                                                                                   справа № 487/7587/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Данилової О.О.,
       суддів: Тищук Н.О., Шаманської Н.О., 
із секретарем Богуславською О.М., 
переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом 
акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 30 вересня 2021 року суддею Шолох Л.М. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного судового рішення не зазначена),
У С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позивач зазначав, що 26 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до попередника позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою щодо отримання кредитних послуг, на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, підтвердивши своїм підписом, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. 3 лютого 2020 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту та отримав преміальну картку World Blek Edition з кредитним лімітом до 200 000 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 10 серпня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 247 754,34 грн., в тому числі 148 322,12 грн. за поточним тілом кредиту, 66 509,43 грн. за простроченим тілом кредиту, 8 994,87 грн. за нарахованими відсотками, 23 927,92 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 участі в судових засіданнях не приймав, до суду подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності (а.с.132). 
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2021 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 66 509,43 грн. за простроченим тілом кредиту та 997,64 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі КБ «ПриватБанк» просив скасувати рішення в частині відмови у стягненні процентів і заборгованості за поточним тілом кредиту та задовольнити позов в повному обсязі. Апелянт посилався на помилковість висновку суду про неузгодженість між сторонами умов кредитування, зокрема щодо сплати процентів; а також на невмотивовану відмову у стягненні поточної заборгованості за тілом кредиту. Апелянт наголошував, що правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17, до спірних правовідносин застосуванню не підлягає, бо ґрунтується на інших фактичних обставинах. При цьому суд не взяв до уваги факт визнання позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.
В судове засідання апеляційного суду представник апелянта не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.173). Справу розглянуто за участю відповідача ОСОБА_1 .
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частково задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факт узгодження з позичальником усіх умов кредитування, зокрема розмір процентної ставки. При цьому надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не містить таких умов, а наданий суду цей відомчий документ, який неодноразово змінювався, не є достатньою підставою вважати саме ці умови узгодженими сторонами з дотриманням письмової форми угоди. За цих обставин поверненню підлягають тільки отримані відповідачем кредитні кошти, зокрема, їх прострочена частина - 66 509,43 грн. Інші вимоги банку є недоведеними.
Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.
Так, обґрунтовуючи свою позицію за даним спором, суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Але за обставинами спору, який розглядав Верховний Суд, при відсутності письмових доказів ознайомлення позичальника з Тарифами банку та Умовами та Правилами надання банківських послуг, останній заперечував, що саме такі умови були узгоджені сторонами при укладенні договору. На відсутності доказів письмового узгодження умов кредитування (процентної ставки, умов відповідальності) і ґрунтувалась позиція Верховного Суду про недостатність підстав для стягнення з відповідача, зокрема, процентів за користування кредитними коштами.
Проте з матеріалів цієї справи вбачається, що ОСОБА_1 не тільки не заперечував узгодження з ним умов кредитування, але і визнав позов, який ґрунтується на розрахунку позивача.
За таких обставин, суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав вважати, що ціну договору сторони не узгодили.
Крім того, ОСОБА_1 тривалий час перебував з банком у кредитних відносинах, активно користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість, що також свідчить про прийняття ним умов кредитування, запропонованих банком.
Згідно зі статтею 526 ЦК  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності зі статтею 610 ЦК  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК).
Відповідно до статті 1054 за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливістю карткового рахунку є те, що операції за таким рахунком можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток, які є електронним платіжним засобом у вигляді емітованої банком пластикової картки. Кредитною карткою є платіжна картка зі встановленим кредитним лімітом (пункти 1.1.1.55, 1.1.1.76 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, далі – Умови та Правила). 
Платіжні картки випускаються на строк, визначений банком для відповідного типу картки та категорії клієнта. Строк дії платіжної картки зазначається на самій картці, яка є дійсною до останнього дня зазначеного на ній місяця відповідного року включно. 
Враховуючи ці особливості кредитування шляхом відкриття карткового рахунку з встановленням ліміту на платіжну картку, можна дійти висновку що строк дії кредитного договору залежить від строку дії платіжної картки або/та строку кредитного ліміту.
За таким договором обов`язок повернення кредиту в повному обсязі виникає зі спливом останнього дня місяця дії картки (постанова Верховного Суду від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14). 

Проте, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Судом встановлено, що з серпня 2014 року ОСОБА_1 , користуючись кредитною карткою КБ «ПриватБанк», перебував з останнім у кредитних правовідносинах. 
26 червня 2019 року ОСОБА_1   підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 14-16. 
В заяві, поряд з іншим, також зазначено, що позичальник згоден з тим, що його заява разом з пам`яткою клієнта і тарифами банку складають договір банківського обслуговування про надання банківських послуг (далі Договір).Ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх примірник, шляхом самостійного роздрукування/в електронній формі шляхом власного підписання цифровим підписом і направленням повідомлення про отримання. Погодився з тим, що зміни в умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє йому про зміни шляхом використання визначених умовами та правилами каналами зв`язку змінених Умов та правил є підтвердженням його згоди і його безумовного приймання змінених Умов та правил. 
Пунктом 2.1.1.6.1 та 2.1.1.2.12 Умов та Правил передбачено право банку, у разі порушення зобов`язань з повернення частини кредиту, на дострокове стягнення коштів в повному обсязі.
23 жовтня 2019 року на підставі раніше підписаного договору ОСОБА_1 отримав 89 470,96 грн. кредитних коштів для погашення попередньої заборгованості (перекредитування) (а.с.84). З цієї дати (23 жовтня 2019 року) ведеться особистий рахунок позичальника.
30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подано заявку на актуалізацію даних по преміальній карті, якою визначено розмір кредитного ліміту – 110 000 грн. (а.с.17).
Кредитний ліміт неодноразово змінювався та станом на 15 січня 2020 року складав 200 000 грн. (а.с.12).
Останню кредитну картку ОСОБА_1 отримав у лютому 2020 року зі строком дії до січня 2023 року (а.с.13).
3 лютого 2020 року ОСОБА_1 особисто підписав документ, який містить інформацію про умови кредитування та який (за визначенням позивача) є паспортом споживчого кредиту (а.с.18-21).
Паспорт містить умови щодо сплати процентів та розмір процентної ставки 37,2 %, яка відповідає Тарифам обслуговування кредитних карт «World Blek Edition», які діють у АТ КБ «ПриватБанк» та передбачає наслідки порушення умов кредитування (а.с.22-26).
Отже, підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та інформацію про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), ОСОБА_1 відповідно до статті 627 ЦК добровільно погодився на такі умови кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав як факт отримання кредитних коштів, так і факт невиконаних зобов`язань у заявленому банком розмірі.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає встановленим обов`язок ОСОБА_1 сплатити отримані та неповернуті кредитні кошти (поточне та прострочене тіло кредиту), а також проценти, нараховані позичальнику відповідно до узгоджених сторонами умов кредитування.
При цьому апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для зарахування до загальної суми отриманого кредиту щомісячну комісію за обслуговування картки (400 грн.).
Не може вважатись повність обґрунтованим і розрахунок заборгованості за процентами.
Для визначення дійсної заборгованості за процентами апеляційним судом досліджені витяг з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.80-122) та наданий банком розрахунок заборгованості (а.с.7-11).
Аналіз цих документів свідчить про те, що протягом періоду кредитування ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами, здійснював платежі на погашення кредиту.
Проценти нараховувались ОСОБА_1 за використання кредитного ліміту за ставкою 3,1 % на місяць, а з квітня 2020 року  застосувався коефіцієнт «2» (а.с.10,11).
Проте наданий банком розрахунок не містить обґрунтування порядку нарахування процентів з застосуванням коефіцієнту, а також відсутні обґрунтування таких умов і у позовній заяві.
Тарифи обслуговування кредитних карт «World Blek Edition» не містять такої процентної ставки та умов її застосування.
У пункті 6 довідки-інформації (а.с.12), в якому зазначена процентна ставка 74,4%, не зазначено конкретних умов її застосування та порядку розрахунку.
Тому апеляційний суд не може погодитись з доведеністю належними та достатніми доказами право банку на стягнення 32 922,79 грн. заборгованості за процентами.
За розрахунком, здійсненим з застосуванням програми КБ «ПриватБанку», та умов, дійсно узгоджених сторонами при укладенні Договору, заборгованість ОСОБА_1 станом на 10 серпня 2020 року за тілом кредиту складає 200 881,75 грн., а за процентами - 28 830,68 грн.
Загальний розмір кредитного боргу відповідача станом на 10 серпня 2020 року складає  229712,43 грн., які підлягають стягненню відповідно до статей 1048,1054 ЦК.
Оскільки суд першої інстанції, не врахувавши всіх обставин справи, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поточним тілом кредиту та процентами, судове рішення підлягає зміні.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК підлягає зміні і розмір судових витрат, понесених позивачем при поданні позовної заяви (2102 грн.), які має відшкодувати ОСОБА_1 пропорційно задоволеному позову.
За таким же правилом (пропорційно задоволеним вимогам за апеляційною скаргою) визначається і розмір судових витрат, понесених банком при поданні апеляційної скарги (3153 грн.), які також мають бути відшкодовані відповідачем.
Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2021 року змінити, збільшивши стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з 66509,43 грн. до 229 712,43 грн. та судових витрат з 997,64 грн. до 3 445,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 5 168,50 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        О.О.Данилова
Судді:                                                Н.О. Тищук 
Н.О.Шаманська
--------------------------------
повну постанову складено 19 листопада 2021 року