ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №640/31886/20                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Єгорової Н.М.,
за участю 
секретаря судового засідання                                                            Вітчинкіної К.О.,
представника позивача                                                            Тарасенко М.С.,
представника відповідача                                                             Кошеля І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства Завод «Арсенал» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Державного підприємства Завод «Арсенал» про стягнення заборгованості у розмірі 812 104,74 гривні, -

В С Т А Н О В И В :

ГУ ПФУ в м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Завод «Арсенал», у якому просило стягнути з заборгованість в розмірі 812 104,74 грн., яка утворилась з листопада 2019 року по вересень 2020 року по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за списком 1 та 2 шкідливих професій.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2021 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що у порушення норм процесуального права, суд першої інстанції, прийняв нові докази у справі після подання позовної заяви, а саме разом із відповіддю на відзив, крім того такі докази не були направлені ДП Завод «Арсенал».
Відповідач зазначає, що не має нести витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за списком 1 та 2 шкідливих професій по особам, які працювали на Виробничому об`єднанні «Завод Арсенал», оскільки не є його правонаступником.
09.08.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Позивач вказує, що особи, зазначені в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсії, набули пільговий стаж на ДП Завод «Арсенал».
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №640/31886/20 та призначено судове засідання на 15.09.2021.
В судовому засіданні 15.09.2021 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представник позивача - заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Також, колегія суддів постановила витребувати у ГУ ПФУ в м. Києві додаткові докази, які позивач має надати у строк до 23.09.2021. У зв`язку з вказаним, представники сторін клопотали про продовження строку розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції. Таке клопотання протокольною ухвалою було задоволено колегією суддів: продовжено строк розгляду справи 640/31886/20 у суді апеляційної інстанції та відкладено розгляд справи до 29.09.2021.
22.09.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про доручення додаткових документів на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021.
В судове засідання 29.09.2021 з`явились представники позивача та відповідача. Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представник позивача - заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Правом на подання додаткових пояснень сторони не скористались, виступили у судових дебатах.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в м. Києві відповідно до Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б» визначено ДП Завод «Арсенал» до сплати розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком 1 у розмірі 266 997,43 грн. та за Списком 2 у розмірі 545 107,30 грн. за період з листопада 2019 року по вересень 2020 року, що в загальному розмірі становить 812 104,74 грн.
Оскільки відповідач несвоєчасно сплачує зазначені витрати, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем надані докази щодо працевлаштування осіб, щодо яких стягується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за списком 1 та 2, у ДП Завод «Арсенал». Відповідач не надав жодного доказу та не навів відповідних доводів у спростування викладених даних у вищезазначеному розрахунку Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві. Не спростовано відповідачем і розміру заборгованості 812 104,74 грн., яка підтверджена відповідними розрахунками позивача. Отже, враховуючи, що відповідачем не надано доказів сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з листопада 2019 року по вересень 2020 року за Списком 1 в сумі 266 997,43 грн. та Списком 2 в сумі 545 107,30 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Щодо тези апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Предметом розгляду даної справи, є сплата витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позовної заяві ГУ ПФУ в м. Києві надало у якості додатків до такої поіменні розрахунки фактичних витрат разом з доказами направлення таких відповідачу. Примірник позовних матеріалів був наданий і для направлення позивачу. Суд першої інстанції перевіряючи позовну заяву на відповідність приписам КАС України, прийшов до висновку, що зазначені позивачем доводи позовної заяви та надані на підтвердження своєї правової позиції докази є достатніми для відкриття провадження у даній справи.
Колегія суддів, враховуючи предмет розгляду даної справи, приходить до аналогічного висновку.
Колегія суддів звертає увагу, що питання щодо підтвердження чи спростування факту роботи осіб, які отримують пільгові пенсії саме на ДП Завод «Арсенал» було поставлено відповідачем у відзиві на позовну заяву. Відповідні докази на спростування сумнівів відповідача були надані ГУ ПФУ в м. Києві у відповіді на відзив.
Згідно із ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
За приписами ст. 163 КАС України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.
До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами другою - четвертою статті 162 цього Кодексу.
Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дасть змогу позивачу підготувати свої пояснення, міркування та аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.
Відповідно до частин 2-4 ст. 162 КАС України відзив повинен містити:
1) найменування (ім`я) позивача і номер справи;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, за наявності;
3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем;
4) обставини, які визнаються відповідачем;
5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;
6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.
Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
До відзиву додаються:
1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;
2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
До відповіді на відзив відповідачем було надано деякі матеріали пенсійних справ, зокрема копії пільгових довідок. Такі додатки позивач не направляв відповідачу та послався на отримання ним аналогічних матеріалів при розгляді справи №826/26018/15. Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що позивач на виконання приписів КАС України мав направити усі додатки, які були подані разом з відповіддю на відзив і ДП Завод «Арсенал». Крім того, не всі особи, які зазначені у розрахунках витрат на доставку та виплату пенсій у цій справі були досліджені при розгляді справи №826/26018/15.
Відповідно до ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:
1) справу розглянуто неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;
5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;
6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;
7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Сторонами у справі не заперечується, що позивач не надіслав докази, які були ним надані разом з відповіддю на відзив однак враховуючи те, що такі були надані як підтвердження наявності підстав формування витрат на відправку пільгових пенсій певних осіб, колегія суддів не вважає, що суд першої інстанції дослідивши вказані докази порушив норми процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції, через відсутність підстав, передбачених ч. 3 ст. 317 КАС України, не вбачає можливості щодо скасування рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права.
Порядок компенсації витрат на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному Фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
За приписами п. 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Керуючись п. 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
До набрання чинності Законом питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «а», «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень якого відповідач входив до переліку платників збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.
За приписами п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Згідно із п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
За приписами п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція №21-1), встановлено розміри витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підлягають відшкодуванню.
Пункт 6.4 Інструкції №21-1, встановлює, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Керуючись п. 6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Згідно з картками розрахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 та №2, за період з листопада 2019 року по вересень 2020 року здійснено витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, призначених на пільгових умовах на підставі пунктів "а" та "б"-"з" статті 13 Закону №1788-ХІІ в сумі 812 104,74 грн, які не відшкодовані.
Відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заборгованість утворилась щодо виплати та доставки пенсій: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .
Відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України заборгованість утворилась щодо виплати та доставки пенсій: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 .
Пенсіонерам: ОСОБА_37 , ОСОБА_2 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , ОСОБА_38 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 довідки про підтвердження пільгового стажу видавалися КП СПБ «Арсенал» та підтверджують, що такі особи працювали на Виробничому Об`єднанні «Завод Арсенал»
Пенсіонерам: ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_36 довідки про підтвердження пільгового стажу видавалися ДП завод «Арсенал» та підтверджують, що такі особи працювали на Виробничому Об`єднанні «Завод Арсенал»
Пенсіонерам: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_33 , ОСОБА_42 , ОСОБА_1 , ОСОБА_44 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , довідки про підтвердження пільгового стажу видавалися КП СПБ «Арсенал» та підтверджують, що такі особи працювали на ДП Завод «Арсенал»
Пенсіонеру: ОСОБА_41 довідка про підтвердження пільгового стажу видавалась ДП завод «Арсенал» та підтверджує, що така особи працювала на Виробничому Об`єднанні «Завод Арсенал» та на ДП Завод «Арсенал»
Пенсіонерам: ОСОБА_41 , ОСОБА_23 , ОСОБА_43 довідки про підтвердження пільгового стажу видавалися ДП завод «Арсенал» та підтверджують, що такі особи працювали на ДП Завод «Арсенал»
Пенсіонер   ОСОБА_11 згідно відомостей трудової книжки, працював з 12.112.1980 по 24.02.2002 на Виробничому Об`єднанні «Завод Арсенал».
В матеріалах справи відсутні докази того, що вказані особи отримали трудовий стаж, який надав їм право на пільгову пенсію на іншому підприємстві ніж ВО «Завод Арсенал» та ДП «Завод «Арсенал», а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме відповідач є особою, на яку покладено обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій щодо вказаних осіб.
Також, колегія суддів зауважує, що після набрання чинності розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10.04.2009 довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній працівникам видавалися Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал», відтак суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів такі довідки.
Щодо тези апеляційної скарги відповідача про те, що він не є особою, яка має відшкодовувати витрати на доставку та виплату пенсій на пільгових умовах колишніх працівників чи можливого лише часткового компенсування таких витрах, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів звертає увагу, що вказаним обставинам вже була надана оцінка у справі №826/5835/14.
Зокрема те, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10.04.2009 та наказу Національного космічного агентства України №141 від 28.05.2009 ДП завод «Арсенал» було реорганізовано шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», у результаті чого всі права та обов`язки заводу були передані його правонаступнику - КП СПБ «Арсенал», а діяльність заводу та сам завод, як юридична особа, припинені, у той час як ДП завод «Арсенал» створено шляхом виділу зі складу КП СПБ «Арсенал». Тобто, суб`єкт господарювання - ДП завод «Арсенал», який було реорганізовано шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», та суб`єкт господарювання - ДП завод «Арсенал», який створено шляхом виділу зі складу КП СПБ «Арсенал», є різними юридичними особами, обсяг прав і обов`язків яких не є однаковим. Зобов`язання по сплаті заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками №1 та №2 до ДП завод «Арсенал» не передавались згідно розподільчого балансу майна, прав і обов`язків між КП СПБ «Арсенал» і ДП завод «Арсенал», затвердженого Головою Державного космічного агентства України 07.09.2012.
Відповідно до пункту 2 розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10.04.2009 року «Про перейменування казенного підприємства «Центральне конструкторське бюро «Арсенал» та реорганізацію державного підприємства завод «Арсенал» і державного науково-дослідного підприємства «Український технологічний центр оптичного приладобудування» реорганізовано Державне підприємство завод «Арсенал» і державне науково-дослідне підприємство «Український технологічний центр оптичного приладобудування» шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал».
Пунктом 2 наказу Національного космічного агентства України №141 від 28.05.2009 «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал» припинено діяльність ДП завод «Арсенал».
Таким чином, ДП завод «Арсенал» реорганізовано шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» та ліквідовано ДП завод «Арсенал».
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2011 у справі №2а-6913/09/2670, яка набрала законної сили, за позовом Первинної профспілкової організації державного підприємства завод «Арсенал» до Кабінету Міністрів України, Національного космічного агентства України визнано незаконним та скасовано пункт 2 розпорядження Кабінету Міністрів України №525-р від 10.04.2009 в частині реорганізації ДП завод «Арсенал» шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» та визнано також незаконним та скасовано наказ Національного космічного агентства України №141 від 28.05.2009 «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал».
Згідно з наказом Державного космічного агентства України №411 від 26.12.2011 відновлено діяльність ДП завод «Арсенал» шляхом виділення з КП СПБ «Арсенал».
Тобто, відповідача поновлено у попередньому статусі, як окрему юридичну особу, що також підтверджується записом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого державним реєстратором скасовано реєстраційні дії щодо припинення юридичної особи ДП завод «Арсенал» - в результаті приєднання, а тому за ДП завод «Арсенал» залишились закріплені права та обов`язки, що були набуті до реорганізації шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал», з огляду на визнання незаконним та скасування в судовому порядку рішення про таку реорганізацію.
Колегія суддів наголошує, що встановлені судами у цій справі обставини неодноразово були предметом дослідження у судах різних інстанцій при розгляді аналогічних спорів за позовами пенсійного органу до ДП завод «Арсенал» щодо відшкодування витрат на доставку та виплату пільгових пенсій, про що свідчать судові рішення, які набрали законної сили у справах №826/1236/15, №826/7677/15, №826/4650/16, №826/16556/17.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що пенсіонерам: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , довідки про підтвердження пільгового стажу видавалися КП СПБ «Арсенал» та підтверджують, що такі особи працювали на КП СПБ «Арсенал».
Пенсіонери: ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , згідно відомостей трудової книжки, працювали з 19.11.2009 на КП СПБ «Арсенал».
Щодо вказаних осіб, як вбачається з розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заборгованість утворилась щодо виплати та доставки пенсій на суму 153 339,66 грн.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що включення в такі розрахунки осіб, які працювали в КП СПБ «Арсенал» є помилковим, оскільки ДП Завод «Арсенал» не несе відповідальності за зобов`язаннями КП СПБ «Арсенал», зокрема щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону №1788-ХІІ.
Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач не має нести витрати по вказаних особам, відтак колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму, яку просить стягнути ГУ ПФУ в м. Києві, зокрема 812 104,74 грн. - 153 339,66 грн. = 658 765,08 грн.
Отже, стягненню з відповідача підлягає сумма 658 765,08 грн.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відтак, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, отже наявні підстави для зміни мотивувальної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції, зважаючи на виключення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 з розрахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з листопада 2019 року по вересень 2020 року по яких здійснено витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, призначених на пільгових умовах на підставі пунктів "б"-"з" статті 13 Закону №1788-ХІІ та пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону Закон №1058-IV та зменшенню такої суми до 658 765,08 грн. (812 104,74 грн. - 153 339,66 грн. = 658 765,08 грн.).
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315, 317, 321-322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Завод «Арсенал» - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2021 року змінити у мотивувальній та резолютивній частинах, виклавши частину 2 резолютивної частини у наступній редакції:
«Стягнути з Державного підприємства Завод «Арсенал» (01010, місто Київ, вулиця Московська, будинок 8, ЄДРПОУ 14310520) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ЄДРПОУ 42098368, р/р НОМЕР_1 в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669) заборгованість в розмірі 658 765,08 грн. (шістсот п`ятдесят вісім тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень вісім копійок).»
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    Н.М. Єгорова