ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4431/21                                                Головуючий суддя І інстанції Щепіхіна В.В.
Апеляційне провадження № 33/818/1343/21                                  Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року                                                         м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 травня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. 

Постановою встановлено, що 27.02.2021 о 04 год. 45 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 скоїв домашнє насильство по відношенню до своєю дружини ОСОБА_2 психологічного характеру.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть адміністративного правопорушення та якими діями він скоїв домашнє насильство, сам протокол складений нерозбірливим почерком, суд не врахував його показання, а лише взяв до уваги показання потерпілої, матеріали справи не містять доказів на вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зазначає, що виходячи з показань потерпілої, які були прийняті судом, не зрозуміло у вчиненні яких саме дій з зазначених нею, його визнано винним: у чіплянні до неї в інтимному плані або погрозах її зганьбити, чи у цих діях в сукупності.

Судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 повідомлявся належним чином про дату та час апеляційного розгляд, про свідчить його власноручний підпис в явочному листі від 06.07.2021 року (а.с.35), але в судове засідання не з`явився та будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, а тому, дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2 , з урахуванням апеляційних доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та відомостей матеріалів цієї справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, правопорушник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту потерпілої.
Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП  передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про необхідність скасування оскаржуваної постанови з тієї підстави, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №297459 від 06.03.2021 року не зазначено конкретні дії, які були вчинені стосовно потерпілої ОСОБА_2 , оскільки під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції об`єктивно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Так, визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №297459 від 06.03.2021 року (а.с.1), у довідці ДОП СДОП ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області (а.с.2), у рапортах працівників поліції (а.с.4, 5, 6, 9), у заяві ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства від 08.04.2021р. (а.с.18, 19), а також на письмові (а.с.7) та усні пояснення потерпілої ОСОБА_2 , які вона безпосередньо надавала в судовому засіданні в суді першої інстанції.
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), 27.02.2021 о 04 год. 45 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 скоїв домашнє насильство по відношенню до своєю дружини ОСОБА_2 психологічного характеру.
З відомостями, зафіксованими в цьому протоколі ОСОБА_1 був обізнаний, про що свідчать його власноручні підписи у протоколі, а також вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію цього протоколу, про що також свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі у графі «…Другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення отримав».
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає, що він оскаржував дії працівника поліції, який складав цей протокол, тобто до безпосереднього керівництва працівника поліції із скаргою про проведення службового розслідування стосовно нього. Матеріали справи також не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався з позовом до суду адміністративної юрисдикції в порядку, передбаченому КАС України, чи до правоохоронних органів із заявою в порядку, передбаченому КПК України.
За таких обставин, відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також вважати незаконними дії працівника поліції під час складання цього протоколу.
Крім того, судом першої інстанції встановлено під час судового розгляду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбних відносинах, але в судовому засіданні вони підтвердили, що їхній шлюб знаходиться на стадії припинення. Дзержинським районним судом м. Харкова відкрито провадження по справі щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке було зупинено з наданням часу для примирення сторін, проте зазначені заходи не дали позитивного результату, тому суд призначив справу до розгляду. До початку конфлікту подружжя проживало в одній квартирі, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Апеляційний суд бере до уваги те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Крім того, пунктами 14 та 15 частини 1 статті Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.
Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
В судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_2 підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, що відбувалися 27.02.2021 року, та зазначила, що дійсно між нею та чоловіком відбувся конфлікт, який був викликаний її відмовою вступити з чоловіком в інтимний зв`язок. З`ясування стосунків почалося ще ввечері. ОСОБА_1 постійно до неї чіплявся в інтимному плані, трогав її за різні частини тіла. Вона просила його припинити, але він не реагував на її зауваження. Вже о п`ятій годині ранку вона вже не мала змоги його далі зупиняти, оскільки він почав погрожувати і казати, що він її зганьбить якщо вона не виконає його умови. Внаслідок зазначений подій вона вимушена була викликати представників органів поліції.
Крім того, ОСОБА_2 також пояснила в суді першої інстанції, що вона вже давно не живе інтимним життям зі своїм чоловіком, їхні стосунки знаходяться на стадії розлучення, тому поведінку чоловіка 27.02.2021 ніччю та рано вранці вона розцінила як домагання, переслідування, а потім залякування з погрозами, що викликало в неї емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдало шкоди її психічному здоров`ю.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, крім протоколу та усних і письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , також підтверджується:
- відомостями рапорту помічника чергового Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області Ольховського Є.В. від 27.02.2021 року, згідно якого, 27.02.2021 року 05 год. 04 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.02.2021 року 05 год. 04 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 домагається чоловік - ОСОБА_1 , спричиняє психологічний тиск на очах дітей (арк.4);
- відомостями рапортів працівників полії від 28.02.2021 року, 06.03.2021 року (а.с.5, 6, 9);
- відомостями заяви потерпілої ОСОБА_2 від 08.04.2021 року, в якій потерпіла зазначає, що ОСОБА_1 знову вчинив стосовно неї домашнє насильство, душив за шию, погрожував її вбити, ображав її, залякував, погрожував розправою, погрожував паплюжити її в соціальній мережі, щоб її звільнили з роботи, у зв`язку з чим просить вжити заходи для припинення вчинення щодо неї домашнього насильства (а.с.18, 19).
Більш того, ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді першої інстанції не заперечував факт того, що він пропонував дружині вступити в інтимний зв`язок, оскільки намагався таким чином примиритися з нею після попереднього конфлікту, що виник між подружжям 24.02.2021. Також, не заперечував, що це відбувалося близько до п`ятої години ранку і що він отримав відмову дружини на його пропозицію.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган, (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції надав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення ОСОБА_1 дії психологічного характеру (образи, залякування, погрози, домагання) відносно своєї дружини за місцем їх спільного проживання, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП до відповідальності.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись статтями 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков