Дата документу 08.11.2021 Справа № 334/7449/15-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 334/7449/15                                                        Головуючий у 1 інстанції Турбіна Т.Ф.
Провадження №22ц/807/1808/21                                                 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 листопада 2021 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:        Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
Крилової О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії.
В обґрунтування позову зазначали, що відповідачі є споживачами послуг електричної енергії, які надаються ПАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є власником вказаної квартири, у зв`язку з чим на її ім`я у ПАТ «Запоріжжяобленерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Між позивачем та ОСОБА_1 06.07.2015 року було укладено Договір № 74900873 про користування електричною енергією на об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Строк договору складав три роки та вважається щорічно подовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна сторона не висловила наміру внести в нього зміни чи доповнення, або розірвати його.
В порушення умов договору, ОСОБА_1 не здійснювала оплату спожитої електричної енергії у повному обсязі, внаслідок чого позивач на підставі п.9.6 Договору, припинило постачання електричної енергії за вказаною вище квартирою.
19 лютого 2015 року рейдовою бригадою ПАТ «ЗОЕ» в ході перевірки було виявлено порушення відповідачем Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року із наступними змінами та доповненнями.
У зв`язку з вищевказаним, було складено Акт про порушення № 00137280 від 19 лютого 2015 року, згідно якого споживачем було здійснено самовільне підключення до електричної мережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку, після припинення електропостачання за борги. Порушення було зафіксовано цифровим фотоапаратом. Місце підключення між 1 та 2 клемою електролічильника.
Згідно з п.1.2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначено обсяг та вартість не облікованої електроенергії, внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 782/12656 від 04.07.2006 року (далі Методика), визначено обсяг та розмір вартості не облікованої електроенергії, у кількості 12781 кВт.год на суму 4776,68 грн.
Посилаючись на наведені обставини, ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 4776,68 грн. та 243,60 грн. судового збору.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж вартість не облікованої електричної енергії у розмірі 4776,68 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. У задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення вартості не облікованої електричної енергії з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що енергопостачальником доведений факт порушення споживачем Правил користування електричною енергією.
Відмовляючи у задоволенні стягнення з ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем того, що ОСОБА_3 повинен нести солідарну відповідальність з власником квартири ОСОБА_1 за порушення ПКЕЕН, оскільки він мешкав за іншою адресою, та, відповідно, не був споживачем послуг з електропостачання у квартирі АДРЕСА_1 .
Частково не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 4776,68 грн. скасувати, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зазначає, що постачання електричної енергії 03 жовтня 2013 року позивачем було припинено у зв`язку з оплатою спожитої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , не в повному обсязі. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження вказаного факту в матеріалах справи не міститься. Крім того, скаржниця вважає помилковим застосування до неї вимог ПКЕЕН станом на 19 лютого 2015 року, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин між позивачем та ОСОБА_1 не було укладено договору про користування електричною енергією, а отже, вона не була побутовим споживачем в розумінні ПКЕЕН.
Також, в апеляційній скарзі міститься посилання на п. 48 ПКЕЕН, яким встановлено, що саме споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку; пошкодження засобу обліку; тощо. 
Акт про порушення №00137280 від 19 лютого 2015 року, ОСОБА_1 вважає таким, що складений з недотриманням вимог, наведених у п. 53 ПКЕЕН визначено порядок складання відповідних актів, порядок його підписання та внесення зауважень
Так, оскільки ОСОБА_3 не є побутовим споживачем, не є особою, яка є співвласником об`єкта або особою, яка має право користуватися цим об`єктом на підставі договору, не є представником ОСОБА_1 , будь-які правові підстави підписувати вказаний акт або вносити до нього зауваження у ОСОБА_3 на час його складання не було. При цьому, присутність особи, відносно якої складається акт про порушення, є обов`язковою, оскільки тим самим забезпечується захист прав споживача, який може викласти свої зауваження до акта про порушення, надати пояснення, не погодитись з виявленим фактом вчинення споживачем дій, які призвели до порушення ПКЕЕН. На аналогічне також звертає увагу Верховний Суд у складі колегії судців Касаційного господарського суду у правових позиціях, викладених у постанові від 27 лютого 2020 року у справі №923/19/18.
Крім вищенаведеного,  ОСОБА_1  зазначає, що жодних доказів про те, що саме нею були вчинені дії щодо самовільного підключення електропроводки до електричної мережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку позивачем не надано та у мотивувальній частині рішення суду не зазначено. При цьому, цілісність корпусу не порушена, про відсутність пломб в акті не зазначено, а сам лічильник встановлений у загальному тамбурі, доступ до якого мною не може бути обмежений. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .
Учасники справи, своїм правом на подання відзиву не скористались, відзивів на адресу апеляційного суду не надходило, о у відповідності до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. 
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Так, з матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 76, 77).
Учасниками справи також не заперечується, що в квартиру АДРЕСА_1 ВАТ «Запоріжжяобленерго», яке на підставі рішення позачергових Загальних зборів акціонерів від 28 липня 2016 року змінило назву на ПАТ «Запоріжжяобленерго», надавало послуги постачання електричної енергії.
Також, учасниками справи визнається, що 03 жовтня 2013 року до вищезазначеної квартири електропостачання позивачем було припинено.
Згідно акту № 50 про фактичне проживання громадян, складеного комісією ЦОА, за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2013 року ніхто не проживав по січень 2015 року (а.с. 79).
З акту про порушення № 00137280 встановлено, що 19 лютого 2015 року при здійсненні рейдовою бригадою у складі електромонтерів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Правобережного відділення з обслуговування побутових споживачів ВАТ «Запоріжжяобленерго» перевірки дотримання споживачами ПКЕЕН, за вищевказаною адресою було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме, самовільне підключення електропроводки до електричної мережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку, після припинення електропостачання. В акті зазначено, що порушення було зафіксовано цифровим фотоапаратом. Місце підключення між 1ю та 2ю клемою електролічильника. 
Вищезазначений акт складено за участю споживача (уповноваженої особи) ОСОБА_3 (а.с. 12).
В акті також містяться відомості щодо дати та місця засідання комісії постачальника електроенергії з розгляду складеного акту про порушення (16 березня 2015 року за адресою: вул. Волгоградська 25 каб. 105).
ОСОБА_3 від підпису акту та внесення до нього зауважень відмовився, що засвідчено підписами представників постачальної організації (а.с. 12, зворот). 
06 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» укладено договір про користування електричною енергією (а.с. 7-8).
На підставі вищезазначеного договору ОСОБА_7 відрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 9).
16 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась із заявою на ім`я голови комісії, в якій просила проведення засідання перенести (а.с. 141).
З копії протоколу № 326 від 16 березня 2015 року засідання комісії з розгляду Акту №00137280 від 19 лютого 2015 року вбачається, що споживач ОСОБА_1 була присутньою на засіданні комісії, але просила перенести його для надання додаткової інформації. Комісією було прийнято рішення перенести засідання на 10.00 год. 23 березня 2015 року, про що ОСОБА_1 була обізнана, що підтверджується її особистим підписом у протоколі (а.с. 140).
З протоколу № 327 засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 23 березня 2015 року вбачається, що споживач на засідання комісії не з`явилася, будь-яких пояснень чи заперечень щодо обставин складання Акту №00137280 від 19 лютого 2015 року надано не було.
Комісією на підставі Акту № 00137280 від 19 лютого 2015 року по порушення позивачем ОСОБА_3 , фотокарток, особового рахунку, рапорту рейдової бригади, завдання на відключення від 03 жовтня 2013 року, було прийнято рішення про те, що споживач здійснив самовільне підключення після припинення електропостачання. Затверджено розрахунок, виконаний з дня відключення 03.10.2013 згідно п. 3.3 в) Методики, у сумі 4776,68 грн. обсягом 12781 кВт.год. (а.с. 139).
Розрахунком від 23 березня 2015 року, також підтверджується нарахування обсягу та вартості не облікованої електроенергії внаслідок порушення споживачем ОСОБА_3 ПКЕЕН у кількості 12781 кВт. год. на суму 4776,68 грн. (а.с. 11, зворот).
Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та не мешкав у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю ДМС України в Запорізькій області від 01 вересня 2015 року, Довідкою КП «Основаніє» № 631 від 20 березня 2015 року, Актом №50 про фактичне проживання громадян, складеного 20 березня 2015 року членами комісії та затвердженого начальником ЦОА Пастуховою Г.М., він не є власником цього житлового приміщення (а.с. 14, 78,79).
Отже, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не є споживачем послуг з електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_3 є уповноваженою особою ОСОБА_1 матеріали справи не місять.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про електроенергетику» у редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.
Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До правопорушень у сфері енергетики відносяться, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку (стаття 27 Закону України «Про електроенергетику» у редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, у редакції Правил на час виникнення спірних правовідносин, енергопостачальник має право перевіряти справність засобів обліку, знімати покази відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок побутових споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами обліку.
Згідно з пунктами 42, 48 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору. Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.
У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника (пункт 53 Правил користування електричною енергією для населення у редакції Правил на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 4.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України N 562 від 4 травня 2006 року, у редакції Методики на час виникнення спірних правовідносин, факт виявлених представниками енергопостачальника електричної енергії за регульованим тарифом порушень споживачем вимог ПКЕЕ або ПКЕЕН  оформлюється актом про порушення. Акт про порушення складається у присутності споживача представниками енергопостачальника, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень  на  місці  виявлення порушень. У разі відмови споживача від підписання акта про  порушення про це  зазначається в акті про порушення. Акт про порушення без підпису споживача вважається дійсним, якщо  його підписали три представники енергопостачальника. Споживачі та представники енергопостачальника під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень, про що зазначається в акті про порушення.
Акт про порушення складається у двох  примірниках у присутності споживача або уповноваженого представника споживача в разі виявлення порушень ПКЕЕ.  Працівники енергопостачальника перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень та пропозицій. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази,  перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті (пункт 4.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією у редакції Методики на час виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 ст. 80 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, форма акта про порушення Правил користування електричною енергією для населення наведена в Додатку № 3 до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.
Відповідно до цієї форми в акті обов`язково зазначається, зокрема, що він складений за участю споживача чи уповноваженої ним особи, вказується їх прізвище, ім`я та по-батькові; докладно вказується вид, обставини і суть порушення.
Встановивши, що при складанні акта про порушення від 19 лютого 2015 року споживач ОСОБА_1 не була присутня, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про доведеність посилань позивача щодо споживання ОСОБА_7 електричної енергії поза приладами обліку.
Також, пункт 4.1 цієї Методики встановлює дійсність акта, підписаного трьома представниками енергопостачальника, виключно у разі відмови споживача від підписання акта.
Вищенаведені порушення ПКЕЕН та Методики не дають підстав вважати акт про порушення № 00137280 правомірним, та можливість на його підставі стягувати обраховані суми.
Проте, за матеріалами цієї справи встановлено, що споживач ОСОБА_1 не була присутня під час складання акту про порушення, суд першої інстанції також безпідставно прийняв доводи позивача, які наведені в акті про порушення, щодо відмови споживача підписати акт про порушення.
Окрім того, суд першої інстанції безпідставно прийняв твердження позивача про те, що встановленого факту самовільного підключення електропроводів до мережі електропостачальника достатньо для покладення на особу відповідальності у вигляді відшкодування збитків, так як Правилами користування електричною енергією для населення передбачена така відповідальність саме для споживача, який самовільно підключився до мережі і споживав енергію поза приладами обліку. 
Таким чином, для покладення на ОСОБА_1 відповідальності доведенню підлягає факт самовільного підключення до мережі саме квартири відповідача, а не лише виявлення точки самовільного підключення.
Проте, з долучених до матеріалів справи ПАТ «Запоріжжяобленреного» фотографій неможливо ідентифікувати щитову якого саме будинку на них зображено та до якої квартири під`єднано самовільно підключений кабель.
Крім того, колегією суддів також враховується позиція, наведена Верховним Судом України, у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-1168св15, відповідно до якої правопорушенням в електроенергетиці є не сам факт самовільного підключення до об`єктів електроенергетики, а саме факт розкрадання споживачем електричної енергії у разі самовільного підключення і споживання електроенергії поза межами приладів обліку, адже за відсутності факту розкрадання електроенергії відсутні і підстави для цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків, так як і ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» і п. 5.5.5. Правил передбачають умову для настання такої відповідальності.
За матеріалами цієї справи працівниками П АТ «Запоріжжяобленерго» не встановлено метод розкрадання електроенергії та не перевірено технічної можливості розкрадати електроенергію.
За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позовних вимог, та відповідно обов`язку ОСОБА_1 зі сплати заборгованості за електричну енергію. 
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з прийняття нової постанови про залишення позову Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,- 

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року в оскаржувані частині - скасувати, прийняти в цій частині нову постанову, за якою:
«Позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року в частині відмови у стягненні вартості не облікованої електричної енергії з ОСОБА_3 колегією суддів не переглядалося».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 08 листопада 2021 року.
Головуючий:

Судді: