П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  725/588/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Войтун О.Б.   
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
28 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Буковинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Буковинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.
24 вересня 2021 року від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Розглянувши вказаний відзив, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Згідно з ч. 10 ст. 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).
З матеріалів справи встановлено, що 24.09.2021 року на електронну адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який не підписаний електронно-цифровим підписом у встановленому законом порядку. На підтвердження зазначеного, головними спеціалістом відділу надання інформаційних послуг руху адміністративних справ та діловодства суду Кравчук Н.В. складено відповідну довідку.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що правовий статус електронного цифрового підпису визначає Закон України "Про електронний цифровий підпис" від 22 травня 2003 року № 852-IV. Згідно з ст. 4 вказаного Закону електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.
Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.
За приписами ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22 травня 2003 року № 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним цифровим підписом автора.
Між тим, положеннями ч. 2 ст. 167 КАС України визначено, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Таким чином, оскільки відзив не містить електронного цифрового підпису, тобто поданий без додержання вимог ч. 1 ст. 167 КАС України, то останній не може бути розглянутий судом та підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Сторони, будучи належним чином повідомленим про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи 07.01.2020 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 м/п «Вадул-Сірет» Буковинської митниці Держмитслужби Апетракіоає Л.К. було складено відносно гр. України ОСОБА_1 , протокол про порушення митних правил №0032/40800/20 (а.с. 59-60).
Як вбачається із змісту протоколу, 07.01.2020 року о 07 год. 45 хв. на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUАREG» країна реєстрації Румунія, державний номер « НОМЕР_1 » під керуванням гр. ОСОБА_1 який прямував з України до Румунії в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору» та до митного контролю подав закордонний паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 26.08.2016 року на ім`я ОСОБА_2 .
Під час здійснення митних формальностей, відповідно до інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС» було встановлено, що гр. України ОСОБА_3 слідував через п/п «Порубне-Сірет» м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС та до митного контролю надавав паспорт гр.. України для виїзду за кордон НОМЕР_3 (службова записка №168/24-70-20-05/17 від 05.03.2019 року).
Згідно поданого до митного контролю паспорта р. Румунії № НОМЕР_2 , виданий 26.08.2016 року на ім`я ОСОБА_2 та паспорта гр.. України для виїзду за кордон НОМЕР_4 виданий на гр. України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що вони видані на одну особу.
Маючи статус «резидента» згідно до інформації яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС, митним органом встановлено, що неодноразово для в`їзду на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення терміном до одного року» на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN TOUАREG» країна реєстрації Румунія, державний номер « НОМЕР_1 », 2004 року випуску, кузов НОМЕР_5 гр. ОСОБА_3 використав паспортний документ гр.. Румунії на ім`я ОСОБА_2 з метою ухилення від сплати митних платежів.
Постановою по справі про порушення митних правил №0033/40800/21 від 07.02.2021 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 361 838 грн. 46 коп. (а.с. 74-75).
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України, Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, Закону України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.
Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.
Оскільки у позивача, станом на дату ввезення транспортного засобу на митну територію України наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, та він мав постійне місце проживання на території України, отже він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.
Згідно ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Отже, у даному випадку позивач при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі.
Разом із тим, суд враховує положення ч.1 ст.489 МК України, відповідно до яких посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи встановлено, що  митним органом листом від 11.01.2020 року №7.2-08-7.2-20-04/1-12/174 повідомлено позивача, що під час провадження буде здійснено митне оформлення транспортного засобу з дотриманням умов визначених абзацом першим п.9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України буде розглядатися питання закриття провадження в справі про порушення митних правил.
У відповідності до п.9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України (в редакції станом на 07.02.2020 року) протягом 270 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470,481та485цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.
Проте, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи,  ввезений позивачем автомобіль «VOLKSWAGEN TOUАREG» країна реєстрації Румунія, державний номер « НОМЕР_1 », 2004 року випуску, кузов НОМЕР_5 станом на 07.02.2020 року був розмитнений, та митному органу про дану обставину було достовірно відомо, оскільки вартість митних платежів була вирахувана саме на підставі декларації ІМ40 ДЕ №UA408040/2020/575 від 21.01.2020 року про що зазначено у самій постанові.
При цьому оскаржувана постанова не містить жодного мотивування з яких підстав не було застосовано до ОСОБА_3 положень п.9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України (в редакції станом на 07.02.2020 року) та не виконання яких вимог не давало можливості звільнити від відповідальності за 485 МК України.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Враховуючи вищенаведені обставини та правові норми, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, то підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.