ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2021 р.           Справа№ 910/20036/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Козир Т.П. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 16.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дніпровської міської ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 (повний текст рішення складено 20.05.2021)
та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 (повний текст рішення складено 04.06.2021)
у справі №910/20036/20 (суддя Демидов В.О.)
за позовом Дніпровської міської ради 
до 1) Міністерства юстиції України
2) державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського Максима Володимировича
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "РУШ"
про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
ВСТАНОВИВ:
Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського Максима Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Позов мотивований тим, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі № 38/590-07 визнано за ТОВ "РУШ" право спільної власності на 59% частини нежилого приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда (проспект Богдана Хмельницького), буд. 113, прим. 106, яке належить територіальній громаді міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. На підставі вказаного рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. було внесено запис про право власності ТОВ "РУШ" на вказане нерухоме майно за № 29087905, із зазначенням розміру частки 1/1. Позивач вважає свої права порушеними, оскільки вказане нежиле приміщення на праві спільної часткової власності належить Дніпровській міській раді у розмірі 41% та ТОВ "РУШ" у розмірі 59%, проте державним реєстратором здійснено реєстрацію права власності в цілому на об`єкт нерухомості за ТОВ "РУШ". Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М. В. № 3893748 від 12.07.2013 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, яке розташовано в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за ТОВ "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103072312101.
У відзиві на позов відповідач-1 проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано, з посиланням на норми законодавства, чинні на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора, в чому полягає протиправність рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М.В. Також просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності.
В письмових поясненнях третя особа заперечувала проти позову, просила у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що позивачем не наведено жодного порушення відповідачами ст.ст. 10, 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, що діяла станом на 12.07.2013. Позивач з 11.10.2012 не є власником долі нежитлового приміщення у зв`язку із відчуженням цієї долі. Позивачем не обґрунтовано та не доведено порушення його прав та інтересів відповідачами та наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора на нежитлове приміщення. Також третя особа зазначала про пропуск позивачем строку позовної давності.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/20036/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, на підставі яких правовстановлюючих документів він є власником 41% спірного нерухомого майна, тобто позивачем належним чином не підтверджено право власності на вказане нежитлове приміщення, а також не доведено порушення його прав та законних інтересів. Суд також наголосив, що позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення не призведе до поновлення порушених прав позивача, оскільки відповідне рішення вичерпує свою дію із внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
20.05.2021 через загальний відділ діловодства місцевого господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме підтвердження судових витрат з розгляду справи.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 заяву третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" про ухвалення додаткового судового рішення у справі №910/20036/20 задоволено. Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21500  грн.
Задовольняючи вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з того, що третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ" доведено факт надання послуг правничої допомоги детального опису робіт на суму 21500 грн., які є документально підтвердженими, співмірними із складністю справи та наданими послугами, а також часом, витраченим на надання таких послуг та відповідно їх обсягом.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Дніпровська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві. Позивач стверджує, що на підтвердження належності територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради 41 % від загальної площі приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда (проспект Богдана Хмельницького), буд. 113, прим. 106 на праві спільної часткової власності, було надано суду першої інстанції рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі №38/590-07, витяги з Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на об`єкт нерухомості від 14.05.2020 №6382, від 18.02.2020 №5511.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/20036/20; призначено апеляційну скаргу до розгляду.
Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням суду, Дніпровська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та зменшити розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу, який покладено на позивача.
Підставою для скасування додаткового рішення суду скаржник зазначив порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник стверджує, що третьою особою не було доведено в повному обсязі об`єм наданих йому послуг правничої допомоги, посилаючись на об`єктивну неможливість пересвідчитися щодо домовленості між адвокатом Єльніковим І.М. та ТОВ "РУШ" щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №910/20036/20; призначено апеляційну скаргу до розгляду.
У відзивах на апеляційні скарги Дніпровської міської ради третя особа просить оскаржувані рішення суду та додаткове рішення суду залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в них щодо скасування судових рішень є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.
У відзиві на апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 відповідач-1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.
20.10.2020 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткового письмового доказу: копії витягу з рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.06.2003 №1725 «Про передачу житлових будинків на баланс КЖРЕВП Бабушкінського району», на підтвердження належності 41% права власності на спірне нерухоме майно територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, яке було долучене в якості додатку до апеляційної скарги. В обґрунтування неможливості надання додаткового доказу суду першої інстанції, скаржник посилається на те, що про необхідність надання вказаних документів позивач дізнався лише з оскаржуваного рішення суду, в якому судом поставлено під сумнів той факт, що 41 % права власності на спірне нерухоме майно належить територіальній громаді міста Дніпра.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 21.10.2021 судом розглянуто клопотання про долучення до матеріалів справи додаткового письмового доказу, задоволено вказане клопотання, долучено до матеріалів справи додану до апеляційної скарги копію витягу з рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.06.2003 №1725 «Про передачу житлових будинків на баланс КЖРЕВП Бабушкінського району».
16.11.2020 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів: копію листа Управління з питань комунальної власності департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 10.11.2021 №4/10-2367, копії свідоцтва про право власності САВ №670819 від 03.10.2007, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ССГ №308630 від 05.10.2007, які підтверджують добросовісність набуття 41% права власності на спірне нерухоме майно, яке належить територіальній громаді міста Дніпра. В обґрунтування неможливості надання додаткових доказів суду першої інстанції, скаржник посилається на те, що про необхідність надання вказаних документів позивач дізнався лише з оскаржуваного рішення суду, в якому судом поставлено під сумнів той факт, що 41 % права власності на спірне нерухоме майно належить територіальній громаді міста Дніпра.
В судове засідання апеляційної інстанції 16.11.2021 відповідач-2 не з`явився.
Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду.
Оскільки явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності відповідача-2.
Представник позивача підтримав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, просив його задовольнити, долучити до матеріалів справи копію листа Управління з питань комунальної власності департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 10.11.2021 №4/10-2367, копію свідоцтва про право власності САВ №670819 від 03.10.2007, копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ССГ №308630 від 05.10.2007.
Представники  відповідача-1, третьої особи заперечували проти вказаного клопотання, просили відмовити у його задоволенні.
Відповідно до частин першої, третьої ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегією суддів визнано посилання позивача на неможливість надання додаткових доказів суду першої інстанції як винятковий випадок неможливості подання суду першої інстанції таких доказів, задоволено клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, долучено до матеріалів справи додаткові докази: копію листа Управління з питань комунальної власності департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 10.11.2021 №4/10-2367, копію свідоцтва про право власності САВ №670819 від 03.10.2007, копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ССГ №308630 від 05.10.2007.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 16.11.2021 представник позивача підтримав апеляційні скарги з викладених у них підстав, просив суд скарги задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/20036/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021,  заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та зменшити розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу, який покладено на позивача.
В судовому засіданні представники відповідача-1, третьої особи  заперечували проти апеляційних скарг, просили суд залишити скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.
19.06.2003 рішенням №1725 Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про передачу житлових будинків на баланс КЖРЕВП Бабушкінського району» затверджено акти від 04.06.2003 про передачу житлових будинків, зокрема, будинку 133 б по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську з балансу Відкритого акціонерного товариства «Завод «Дніпрогес» на баланс Комунальному житловому ремонтно-експлуатаційному виробничому підприємству (КЖРЕВП) Бабушкінського району.
На підставі рішення №1725 Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про передачу житлових будинків на баланс КЖРЕВП Бабушкінського району» 03.10.2007 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САВ №670819, у відповідності до якого територіальна громада міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради є власником об`єкта комунальної власності в житловому будинку літ. А-5, 6 в цокольному поверсі нежитлового приміщення №106, літ. а1 вхід в цокольний поверх, приямки літ. а6 - а15, ганок літ. А16, загально площею 264,4 кв.м; адреса об`єкта: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 113, прим 106.
Відповідно до розпорядження міського голови від 24.11.2015 № 882-р "Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська" вул. Героїв Сталінграда перейменована на проспект Богдана Хмельницького.
Постановою Голови Верховної Ради України «Про перейменування міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області» №1375-VIII від 19.05.2016 перейменовано місто Дніпропетровськ Дніпропетровської області на місто Дніпро.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі № 38/590-07 за позовом ТОВ "РУШ" до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ", м. Дніпропетровськ, ЄДРПОУ 32007740 право спільної власності на 59 % частини нежилого приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.113, прим.106, яке належить територіальній громаді міста Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради, код ЄДРПОУ 04052092.
13.06.2013 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 1621333 про проведення державної реєстрації права власності на нежиле приміщення, що розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103072312101.
На підставі вказаного рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. було внесено запис про право власності ТОВ "РУШ" на вказане нерухоме майно за № 29087905 із зазначенням розміру частки 1/1.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. від 28.02.2020 № 51394467 відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: комунальна, на нежитлове приміщення з реєстраційним номером 103072312101, що розташований: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, приміщення 106, за суб`єктом: Територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, податковий номер 26510514.
З вказаного рішення державного реєстратора вбачається, що за результатами пошуків інформації у Державному реєстрі прав державним реєстратором було встановлено, що нежитлове приміщення №106 у будинку №113 по проспекту Богдана Хмельницького у м. Дніпрі є об`єктом права приватної власності, яке вже зареєстроване за іншою особою.
Дніпровська міська рада вважає рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М.В. від 12.07.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №3893748 протиправним та просить його скасувати, посилаючись на те, що ТОВ "РУШ" на праві спільної часткової власності належить лише 59% вказаного нежилого приміщення, інші 41% цього приміщення належать Дніпровській міській раді.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 391 Цивільного кодексу України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне  визнання і підтвердження державою  фактів  виникнення,  переходу  або  припинення  прав  на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 3 вказаного Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація  про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава  гарантує  достовірність  зареєстрованих  прав  на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації  відповідно до цього  Закону,  виникають з моменту такої реєстрації.
За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 10 цього Закону державний  реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і  обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід`ємною складовою частиною  Державного реєстру  прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи. Відомості,  що містяться у Державному реєстрі прав,  мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи  щодо  прав  на  нерухоме  майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.
Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення, державна  реєстрація  прав та  їх  обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка  документів,  що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення  факту  відсутності  підстав  для  відмови  в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію  прав  та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме  майно  у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів  з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. 
Відповідно до чч. 3, 4 ст. 15 цього Закону у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх  обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Згідно з ч. 1 ст. 19 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на  нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право  власності  або  постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на  нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. 
Частини 1, 2 ст. 24 Закону передбачають, що у державній реєстрації  прав  та  їх  обтяжень  може  бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2)  об`єкт  нерухомого  майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;3) із  заявою  про  державну  реєстрацію  прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом,  або  не  дають  змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву  про  державну   реєстрацію   прав,   пов`язаних   з відчуженням  нерухомого  майна,  подано після державної реєстрації обтяжень,  встановлених   щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано  після державної реєстрації права власності на таке майно  за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права  власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду  (їх  окремі  частини), що виникло на підставі  документа, за яким правонабувач набуває також право власності  на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення  п`ятиденного  строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну  реєстрацію  прав  не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5)  заяву  про  державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення  нотаріальної дії з нерухомим  майном,  об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній  формі  подано  особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене  право та обтяження такого права  вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. За  наявності  підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає  рішення  про  відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У  разі  скасування  на підставі рішення суду рішення про державну  реєстрацію  прав  до  Державного  реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Поряд із цим, колегією суддів враховано, що згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.
Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Відповідна правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №910/10963/19, від 25.05.2021 у справі №909/319/20.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту у вигляді визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М.В. № 3893748 від 12.07.2013 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, яке розташовано в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за ТОВ "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103072312101.
Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна.
Як встановлено вище, територіальна громада міста Дніпропетровська (м. Дніпро) в особі Дніпропетровської міської ради (Дніпровської міської ради) є власником нежитлового приміщення №106 в будинку 113 по вул. Героїв Сталінграда в м. Дніпропетровську (м. Дніпро), загальною площею 264,4 кв.м, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про передачу житлових будинків на баланс КЖРЕВП Бабушкінського району» №1725 від 19.06.2003, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САВ №670819, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССГ №308630, у відповідності до якого реєстрація права власності спірного нежилого приміщення за територіальною громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради здійснено 05.10.2007.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі №38/590-07 за позовом ТОВ "РУШ" до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ", м. Дніпропетровськ, ЄДРПОУ 32007740 право спільної власності на 59 % частини нежилого приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд.113, прим.106, яке належить територіальній громаді міста Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради, код ЄДРПОУ 04052092.
Водночас, на підставі прийнятого 13.06.2013 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №1621333 про проведення державної реєстрації права власності на нежиле приміщення, яке розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103072312101, державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М.В. було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ТОВ "РУШ" на вказане нерухоме майно за №29087905 із зазначенням розміру частки 1/1, що не узгоджується зі змістом рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі №38/590-07, на підставі якого державним реєстратором було прийняте відповідне рішення, та порушує права територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, як власника спільної власності, якому належить 41% частини нежилого приміщення, яке розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м., а тому рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М. В. № 3893748 від 12.07.2013 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, яке розташовано в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за ТОВ "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103072312101 є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав, скасування рішення державного реєстратора одночасно припиняє речові права Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" на 41% частини нежилого приміщення, яке розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. - речового права, яке перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" після внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ТОВ "РУШ" на вказане нерухоме майно за №29087905 із зазначенням розміру частки 1/1.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову у даній справі.
Стосовно заяв відповідача-1 та третьої особи про застосування строку позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначає, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, а тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог у даній справі не застосовуються.
Заява третьої особи про понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в місцевому господарському суді не підлягає задоволенню з огляду на задоволення позовних вимог. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи третьої особи, які стосуються обґрунтованості та доведеності розміру витрат на професійну допомогу, правомірності їх нарахування, не досліджувались.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги Дніпровської міської ради підлягають задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/20036/20 - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №910/20036/20 - скасуванню з відмовою у задоволенні заяви третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/20036/20 покладаються на відповідачів, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 129, 240, 267 - 271, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Дніпровської міської ради задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/20036/20 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М. В. № 3893748 від 12.07.2013 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, яке розташовано в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за ТОВ "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103072312101.
Стягнути з Міністерства юстиції України на користь Дніпровської міської ради  1051 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 1576,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнути з державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського Максима Володимировича на користь Дніпровської міської ради 1051 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 1576,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №910/20036/20 скасувати.
Відмовити у задоволенні заяви третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Доручити суду першої інстанції видати відповідні накази з зазначенням необхідних реквізитів.
Матеріали справи №910/20036/20 повернути Господарському суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 03.12.2021.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                Т.П. Козир