ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8001/21 Справа № 199/1125/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого – судді Деркач Н.М.
суддів – Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.
при секретарі — Усик А.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство СК «АРКС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, за яким просив суд стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21 936,00 грн., що складається з ремонту автомобіля 5 948,00 грн., витрат на паливо 988,00 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., втрат товарної вартості автомобіля 5 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у зв`язку із порушенням відповідачем ПДР, автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Після чого страховою компанією позивачу було перераховано страхову виплату у розмірі 21 601,67 грн., однак позивач має понести значно більші витрати з ремонту транспортного засобу, аніж отримані страхові відшкодування. Заявлена позивачем моральна шкода обґрунтована отриманням переживань під час ДТП, марнування часу та нервів на відносини зі страховою компанією.
У судовому засіданні суду першої інстанції, позивач уточнив свої вимоги, зазначивши, що остаточний розмір матеріального збитку понесений ним у зв`язку із ремонтними роботами транспортного засобу складає не 5948,00 грн., а 4549,00 грн., що є різницею між сплаченою сумою страховою компанією та реальним розміром збитків позивача, пов`язаних із ремонтом транспортного засобу.

Рішенням  Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 5 537 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 
Вирішено питання стосовно судових витрат.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2013, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
У відповідності до копії полісу АО № 4671913 транспортний засіб Toyota Corolla, було застраховано ОСОБА_1 .
У відповідності до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 13 листопада 2019 року під час зміни смуг сталась ДТП за участю сторін по справі, внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Згідно довідки АТ «ПриватБанк» 30 січня 2020 рокуна рахунок позивача надійшло страхове відшкодування у розмірі 21 601,67 грн. за вирахуванням комісії банку.
Як вбачається з рахунку – фактури № РФ -001046 від 18 грудня 2019 року ПП «Автоєстет» вартість ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 217130 НОМЕР_1 складає 27 550,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивачу, окрім сплачених страховою компанією розміру шкоди в сумі 21 601,67 грн., завдана шкода у розмірі 5 537 грн., що складається з 988,00 грн. витрат на паливо та 4 549 грн., що є різницею між сплаченою сумою страховою компанією та реальним розміром збитків завданих позивачу з відновлення транспортного засобу. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із встановлених у справі обставин, а також того, що розмір моральної шкоди немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи, та інше, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, при цьому, заявлений позивачем розмір моральної шкоди очевидно завищено, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн. 
Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 1187, 1188 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, та відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування)не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Так, матеріалами справи встановлено, що згідно рахунку-фактури № РФ-001046 від 18 грудня 2019 року ПП «Автоєстет» вартість ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 217130 НОМЕР_1 складає 27 550,00 грн. (а.с.9)
Так, позивачем до суду першої інстанції надано товарний чек від 18 жовтня 2020 року на придбання правої передньої та задньої двері на суму 7500 грн., проте з вказаного товарного чеку не можливо встановити хто та з якою метою придбав вказане майно. (а.с.84)
Згідно наданого позивачем Акту № ОУ-00000258 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25 лютого 2021 року щодо проведених робіт з ремонту автомобіля ВАЗ 217130 НОМЕР_1 вартість робіт складає 18 650 грн. (а.с. 85)
Страховою компанією позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 21 601,67 грн. за вирахуванням комісії банку, тобто виплачена сума страхового відшкодування повністю покриває витрати позивача на ремонт його автомобіля.
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказів того, що страхового відшкодування, яке було виплачено позивачу недостатньо для повного відшкодування шкоди, ОСОБА_2 надано не було.
Крім того, позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено вимоги щодо стягнення витрат на пальне.
Суд першої інстанції на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, у зв`язку з чим прийшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 5 537 грн.
Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).
У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди позивач посилався на те, що він зазнав моральних страждань під час ДТП та оформлення страхових виплат, крім того йому завдані незручності, оскільки після ДТП двері з правої сторони повністю не працюють.
Позивачем з врахуванням обставин справи, не доведено факту завдання відповідачем йому моральної шкоди, а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. 
Оскаржуване рішення, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1260 грн..
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року — скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство СК «АРКС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1260 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку. 

Головуючий          Н.М. Деркач
Судді Т.Р. Куценко
І.Ю. Ткаченко