ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/8188/21
Провадження № 22-ц/4820/1510/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2021 року (суддя Заворотна О.Л.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
в с т а н о в и в :
У квітні 2021 року ОСОБА_1  звернулась до суду із позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовної заяви вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 05 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стомленому стані, керуючи автомобілем «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 346 км автодороги сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка», у напрямку м. Хмельницький, неподалік с. Громадське Літинського району Вінницької області, з врахуванням дорожньої обстановки, а саме звуження проїзної частини дороги по напрямку руху, у вигляді закінчення додаткової смуги руху, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення із автомобілем «MAN TGM 18/250» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинули п`ять пасажирів автомобіля «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 , серед яких ОСОБА_3 . В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу АР7353071, ОСОБА_1 , яка є матір`ю загиблої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду і заявами про виплату відшкодування моральної шкоди в розмірі 14169,00 грн. та відшкодування понесених витрат на поховання в розмірі 26410,00 грн. Однак, виплату відшкодування здійснено не було.
Із врахуванням викладеного, просила суд стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь  ОСОБА_1 страхове відшкодування пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 14169 грн., відшкодування пов`язане з понесеними витратами на поховання в розмірі 26410 грн., а також витрати на правничу допомогу.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача з позовом до суду є передчасним, оскільки страхова компанія не відмовляла позивачу у виплаті страхового відшкодування, а лише відповідно до положення п36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» призупинила розгляд заяви, до отримання вироку суду у кримінальному провадженні №12020020000000252 за обвинуваченням ОСОБА_2 , який набрав би законної сили. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. 
В обґрунтування скарги зазначала, що враховуючи норми статей 1187, 1188 ЦК України, а також п.8 Постанови Пленуму ВСС України від 01 березня 2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 настає незалежно від його вини в дорожньо-транспортній пригоді, яка трапилась 23 липня 2020 року. Зазначає, що відповідно до п.36.1. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не зобов`язаний був звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою відшкодування шкоди, а може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду. Крім цього, вказаним вище законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Зазначає, що в матеріалах справи наявний обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12020020000000252 від 23.07.2020 року та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , які є належними та допустимими доказами настання ІНФОРМАЦІЯ_2 дорожньо-транспортної пригоди і внаслідок якої загинула ОСОБА_3 . Відсутність вироку суду відносно ОСОБА_2 не означає відсутність його вини для цивільно-правової відповідальності. На думку апелянта проведення досудового розслідування кримінального провадження за фактом ДТП ІНФОРМАЦІЯ_2 є підставою для переривання перебігу строків для прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування в позасудовому порядку, а не підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи не ґрунтуються на нормах матеріального права. 
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 05 год. 30 хв. водій  ОСОБА_2 , перебуваючи у стомленому стані, керуючи автомобілем «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 346 км автодороги сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка», у напрямку м. Хмельницький, неподалік с. Громадське Літинського району Вінницької області, з врахуванням дорожньої обстановки, а саме звуження проїзної частини дороги по напрямку руху, у вигляді закінчення додаткової смуги руху, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення із автомобілем «MAN TGM 18/250» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинули п`ять пасажирів автомобіля «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 , серед яких ОСОБА_3 .
Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні №12020020000000252 від 23.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 статті 286 КК України, ОСОБА_2 керуючи автомобілем автомобіля «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення із автомобілем «MAN TGM 18/250» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку руху.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП, була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7353071.
Позивач ОСОБА_1 є матір`ю загиблої ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 .
29 вересня 2020 представник позивача ОСОБА_6 подав АТ «СГ «ТАС» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву на виплату страхового відшкодування пов`язаного із виплатою моральної шкоди в сумі 14169 грн. 00 коп. (1/4 частки що належить матері загиблої) та заяву про виплату страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання в сумі 26410 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 24.07.2020 №1686 та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2233/2 від 24.07.2020 р.
ПрАТ «Страхова група «ТАС» 06 жовтня 2020 року листом № 1449 повідомила представника позивача про призупинення розгляду заяви до завершення кримінального провадження та набрання вироком законної сили, після чого розгляд справи страховиком буде відновлено та прийнято відповідне рішення.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п. 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Пунктом 27.3. ст. 27 Закону № 1961-IV передбачено: Страховик (у випадках, передбачених підпунктами : "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам, усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиного наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У такому ж випадку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.
Враховуючи наведені норми, встановивши факт завдання позивачу моральної та майнової шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, колегія суддів вважає, що моральна та майнова шкода, завдана позивачу у результаті ДТП, підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова група «ТАС» як страхувальника цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 .
Подібний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року справа №501/3000/15-ц.
Потерпіла особа вправі самостійно обирати способи відшкодування шкоди, це узгоджується зі статтями 15,16 ЦК України.
Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону України № 1961-IV, шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.
Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного рішення.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову на вищезазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку щодо передчасності звернення позивача з позовом до суду, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. З ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 слід стягнути страхове відшкодування за заподіяною моральною шкодою в розмірі 14169 грн., а також відшкодування пов`язане з понесеними витратами на поховання в розмірі 26410 грн.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За частиною другою зазначеної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За нормами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Судом встановлено, що представником ОСОБА_1 у суді першої інстанції був адвокат Коневалик А.В., який діяв на підставі ордеру, договору про надання правової допомоги від 24.09.2020 року. 
Разом з першою заявою по суті спору позивачем подано до суду попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору від 24.09.2020 року, копію додатку №2 від 24.02.2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 23.03.2021 року. Вартість послуг за надання професійної правничої допомоги за договором від 24.09.2020 року складає 9000 грн.
Оскільки позовна заява ОСОБА_1 задоволена, понесені нею судові витрати на професійну правничу допомог покладаються на ПрАТ «Страхова група «ТАС»». 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,- 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за заподіяною моральною шкодою в розмірі 14169 грн., а також відшкодування пов`язане з понесеними витратами на поховання в розмірі 26410 грн., а всього 40579 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                        Т.О. Янчук        

                                                                               А.В. Купельський

                                                                               О.І. Ярмолюк