П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/3512/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.   
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
04 жовтня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з  позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ГУ ПФУ в Житомирській області) в якому просив:
-визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 11 вересня 2020 року;
- визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу позивача періоди участі в бойових діях з 16 лютого 1985 року по 04 січня 1986 року в демократичній республіці Афганістан з розрахунку один місяць за три;
- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах як учаснику бойових дій відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11 вересня 2020 року;
- зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу позивача періоди участі в бойових діях з 16 лютого 1985 року по 04 січня 1986 року в демократичній республіці Афганістан з розрахунку один місяць за три.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у серпні та жовтні 2020 року звертався до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявами про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Проте, рішеннями від 27.08.2020 та 13.10.2020 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії про, що повідомив листами.
Так, листами від 14.09.2020 №0600-0329-8/48497 та від 13.11.2020 №0600-0303-8/64959 відповідач повідомив, що позивачем не надано документи передбачені абз.3 п.п.5 п.2.1 розділом II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за періоди перебування в зоні АТО з 14.01.2015 по 27.05.2015 та з 17.06.2015 по 05.08.2015.
За наявними документами та індивідуальними відомостями застрахованих осіб до страхового стажу не зараховано період перебування в зоні АТО з 14.01.2015 по 27.05.2015 та з 17.06.2015 по 05.08.2015, так як відсутня довідка про грошове забезпечення з інформацією про нараховані суми грошового забезпечення. Згідно поданих документів страховий стаж становить 33 роки 10 місяців 02 дні.
У подальшому на третє звернення із заявою про призначення пенсії, відповідачем прийнято рішення про її призначення з 09.02.2021.
Не погоджуючись з датою призначення пенсії та відмовою у зарахуванні пільгового трудового стажу позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань Згідно з ст.5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і роді і військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших форм завданнях як у воєнний, так і у мирний час. по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і роді і військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших форм завданнях як у воєнний, так і у мирний час.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058).
Відповідно до п. 4 ч. 11 ст. 115 Закону №1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Тобто, право на призначення пенсії має особа, яка відповідає трьом визначеним Законом критеріям: має статус учасника бойових дій, має страховий стаж не менше 25 років (для чоловіків) та досягла 55 - річного віку (для чоловіків).
Згідно паспорта НОМЕР_1 ОСОБА_1 виповнилось 55 років 10 вересня 2020 року.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звертаючись до відповідача з заявою від 21.08.2020 про призначення пенсії надав паспорт, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; військовий квиток; довідки Хорошівського військового комісаріату від 21.08.2020 №123; 124 посвідчення учасника бойових дій; трудову книжку. При цьому, із змісту листів відповідача встановлено, що страховий стаж позивача складає 33 роки 10 місяців 02 дні.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхунання", починаючи з 11 вересня 2020 року.
Крім того, згідно з п. 13 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до учасників бойових дій належать військовозобов`язані, які призивалися на начальні збори і направлялися до Афганістану в період ведення там бойових дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
При цьому, ст. 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Так, згідно п. 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінрраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, ДержАпецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Довідкою про проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку повинно бути зазначено загальну кількість років, місяців і днів такої служби. Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 брав участь у бойових діях з 16 лютого 1985 року по 04 січня 1986 року у демократичній республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 та довідками, виданими військовим комісаріатом від 21.08.2020 №123, 124 та від 09.02.2021 №18.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у зарахуванні до трудового стажу періодів участі в бойових діях з 16 лютого 1985 року по 04 січня 1986 року в демократичній республіці Афганістан з розрахунку один місяць за три.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.