ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1690/19  Номер провадження 22-ц/814/2461/21	Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О. А.,
судді: Дорош А. І., Триголов В. М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В. 
розглянув у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 10:50:40 год. до 13:02:51 год., дата виготовлення повного тексту рішення – 15 вересня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Опорного закладу «Хорольська гімназія Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання бездіяльності посадових осіб навчального закладу протиправними та стягнення моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулась до суду з вказаним позовом, просила визнати бездіяльність відповідача щодо незабезпечення безпечних умов перебування 19 квітня 2018 року їхньої учениці, ОСОБА_2 , у стінах навчального закладу, протиправною та стягнути із Хорольської гімназії Хорольської районної ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки, ОСОБА_2 моральну шкоду, спричинену їй та її неповнолітній дочці протиправною бездіяльністю відповідача, у розмірі 100 000 грн. 
Заявлені вимоги мотивовані тим, що внаслідок незабезпечення безпечних умов перебування її дитини у навчальному закладі, остання отримала травму руки. 

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 08.09.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Опорного закладу  "Хорольська  гімназія Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області" щодо забезпечення безпечних умов перебування 19 квітня 2018 року учениці ОСОБА_2 у приміщенні навчального закладу такою, що мала місце.
Стягнуто з Опорного закладу "Хорольська гімназія Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області", код ЄДРПОУ 23544240, на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 10 000 грн 00 коп. моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Опорного закладу "Хорольська гімназія Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області" в дохід держави 918 грн 40 коп. судових витрат у вигляді судового збору.
Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди – збільшити розмір присудженої моральної шкоди з 10 000 грн до 100 000 грн та стягнути з Опорного закладу «Хорольська гімназія Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 100 000 грн. моральної шкоди; змінити порядок розподілу судових витрат.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не врахував ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, перенесених нею фізичних та психічних страждань, тривалий розлад здоров`я, те що навіть до сьогоденного часу дівчинка часто відчуває біль та оніміння кисті, тому наслідки такого травмування у майбутньому невідомі, те що у неї змінився і суттєво погіршився почерк, вона тривалий час не могла та й зараз повноцінно не може займатись спортом.
Також вказувала, що судом першої інстанції недостатньо враховано, що протиправні дії були заподіяні саме представниками закладу загальної середньої освіти, те що вони навіть в судовому засіданні не визнавали свою вину, та те, що розгляд самої справи тривав з 14.05.2019 року по 08.09.2021 року.

Правом подачі відзиву відповідач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду в частині визнання бездіяльності відповідача не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом в цій частині не перевіряється. 

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_2 навчається в Опорному закладі "Хорольська гімназія Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області" (т.1 а.с.20).
19 квітня 2018 року неповнолітня ОСОБА_2 перебувала на уроках у приміщенні школи. Близько о 15:00 год, залишаючи приміщення школи, неповнолітня ОСОБА_2 відчинила вхідні двері та, минаючи дверний прохід, защемила кисть правої руки між дверима та одвірком, після чого пішла додому.
В результаті цього інциденту неповнолітня ОСОБА_2 отримала травму руки.
З довідки Хорольської центральної лікарні № 865 від 20.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 , 2003 р.н., з 24.04.2018 року по 29.04.2018 року перебувала на лікарняному з діагнозом: перелом краєвий V-ї п`ястної кістки правої кисті (т.1 а.с.30). 
Також з журналу обліку відвідування учнів та шкільного журналу нещасних випадків вбачається, що 19.04.2018 року після закінчення уроків ОСОБА_3 отримала тілесне ушкодження, а саме перелом фаланги пальця на правій руці (т.1 а.с.114).
Як вбачається з довідки Хорольської районної центральної лікарні № 622 від 28.08.2018 року, ОСОБА_4 перебувала на диспансерному обліку в Хорольській поліклініці з приводу консолідованого краєвого перелому V-ї п`ястної кістки правої кисті та звільнена від фізкультури в основній групі з 01.08.2018 року по 01.11.2018 року (т.1 а.с.31).
З висновку додаткової судово-медичної експертизи № 97 від 23.03.2021р. слідує, що ОСОБА_2 мала тілесне ушкодження у вигляді закритого фрагментарного перелому основної (проксимальної) фаланги п`ятого пальця правої кисті із зміщенням, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, ударної дії травмуючої сили в ділянку п`ятого пальця правої кисті та можливо в строк і за обставин, на які посилається ОСОБА_2 , вказане тілесне ушкодження кваліфікується як середнього ступеню тяжкості ушкодження з ознакою тривалого розладу здоров`я та не є характерним для утворення при падінні, стисканні чи скручуванні (т.1 а.с.53).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 із заявами та скаргами до Хорольського відділу поліції, Лубенської місцевої прокуратури, Хорольської районної державної адміністрації, в тому числі до Відділу освіти, молоді та спорту Хорольської РДА, а також Міністерства освіти і науки України (т.1 а.с.23-29).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, вина відповідача, як підстава покладення відповідальності за заподіяну моральну шкоду відповідно до статей 1166, 1167 ЦК України, доведена і підтверджена дослідженими судом доказами, а тому, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала неповнолітня дитина та позивач, характер вимушених змін у життєвих стосунках та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану, а також ступінь вини навчального закладу, дійшов висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, що, на думку суду, відповідає принципам розумності та справедливості.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно вимог Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 1669 від 26.12.2017 року відповідальність за життя і здоров`я учнів під час їх перебування у школі несе освітня установа.
Частиною першою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, указане положення має загальне принципове значення, за змістом якого, саме особа, яка безпосередньо постраждала від протиправних дій іншої особи має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди.
Частиною другою указаної статті надано визначення такої категорії як моральна шкода, а саме: моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно  до загальних підстав цивільно-правової відповідальності  обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди  підлягають:  наявність такої  шкоди,  протиправність  діяння  її  заподіювача,  наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним  діянням  заподіювача та   вини  останнього  в  її  заподіянні.  Суд,  зокрема,  повинен з`ясувати,  чим   підтверджується   факт   заподіяння   позивачеві моральних  чи  фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в якій  грошовій  сумі  чи  в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при  цьому  виходить,  а  також інші  обставини,  що  мають  значення для вирішення спору.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень про те, що суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, не врахував усіх істотних обставин, проте на переконання апеляційного суду суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону та у відповідності до приписів ст.89 ЦПК України дав належну оцінку встановленим обставинам та поданим доказам і у відповідності до вимог ч.4 ст.265 ЦПК України у своєму рішенні надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Обставини, на які зроблене посилання в апеляційній скарзі, були проаналізовані судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами і фактами, при цьому суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин принцип розумності і справедливості. 

Посилання позивача на тривалий розгляд справи у суді та заперечення відповідачем своєї вини не є винними діями відповідача, які можуть знаходитися у причинно-наслідковому зв`язку із негативними наслідками, що настали для дитини внаслідок травмування. 

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції. 

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2021 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов