ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2021 р.           Справа№ 910/7461/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Чорногуза М.Г. 
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"
на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 (повний текст рішення складено 28.07.2021)
у справі № 910/7461/20 (суддя Спичак О.М.)
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
до:
1.          Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"
2.          Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра"
про стягнення 25005,21 грн., -
В С Т А Н О В И В :
У 2020 році Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" про стягнення 25005,21 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23.10.2017 було заподіяно майнової шкоди власнику транспортного засобу, майнові інтереси якого застраховано Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування". Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія, що керував транспортним засобом, що належав Приватному акціонерному товариству "Київводоканал", під час виконання ним трудових обов`язків. Враховуючи здійснення виплати страхового відшкодування страхувальнику, позивачем, на підставі ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України, подано зазначений позов про стягнення з відповідача відшкодованої страхувальнику завданої шкоди.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" грошові кошти у розмірі 19638 грн. 17 коп. та судовий збір у розмірі 1650 грн. 83 коп., з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" грошові кошти у розмірі 5367 грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 451 грн. 17 коп.
Рішення мотивовано тим, що у відповідача-1 в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду у межах фактично здійснених ним витрат та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_1 , беручи до уваги розмір франшизи, ліміт відповідальності та здійснену відповідачем виплату страхового відшкодування. Також, місцевий господарський суд зазначає, що відповідач-2, як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, щодо наявності підстав для застосування коефіцієнту зносу КТЗ. Також, скаржник зазначає, що обов`язок відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом виник у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", як страхувальника, а не у відповідача-1.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі №910/7461/20, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11..11.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 850/16-Т/Ц2, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 16 Договору добровільного страхування наземного транспорту №850/16-Т/Ц2 від 11.11.2016 строк його дії встановлено з 19.11.2016 по 18.11.2017.
23.10.2017 року о 16 годині 15 хвилин в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля СКС К53215-06БМ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , який на момент ДТП перебував при виконанні своїх посадових обов`язків у ПрАТ «АК «Київводоканал».
Відповідно до довідки №3017299404742493 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Святошинського районного суду міста Києва від 20.11.2017 у справі №759/16810/17, яка набрала законної сили 01.12.2017, встановлено, що 23.10.2017 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем СКС К53215-065М, державний номер НОМЕР_2 , порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.
Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно зі Звітом про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_1 , вих. №14685 від 07.11.2017, складеним суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертно-асистуюча компанія "Довіра" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №307/16 від 15.04.2016), вартість відновлювального ремонту вказаного ТЗ становить 101909,27 грн.
Відповідно до рахунку-фактури від 19.12.2017, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше інтер авто Україна", вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_1 , становить 54617,78 грн.(а.с. 16).
Відповідно до страхового акту № 006.01147517-1 від 26.01.2018 р. позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 49  109, 50 грн.
Позивачем було виплачено страхове відшкодування на користь власника пошкодженого т.з. Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" відповідно до договору страхування автотранспортних засобів В№850/16-Т/Ц2 від 11.11.2016 року, в розмірі 49  109, 50 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №980447 від 05.02.2018 року. (а.с.14).
Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником у повному обсязі.
Як правомірно встановлено судом першої інстанції, що на момент скоєння ДТП 23.10.2017 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу СКС К53215-06БМ, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Дім Страхування", яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра", за Полісом АК/6236434 (франшиза - 0,00 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн.).
Отже, відповідач-2 є особою, на яку полісом № АК/6236434 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля СКС К53215-06БМ, д.н.з. НОМЕР_2 , на час спірної ДТП.
Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Як встановлено вище, позивач на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду. 
Таким чином, після виплати позивачем своєму страхувальнику страхового відшкодування за шкоду, завдану 23.10.2017 року внаслідок ДТП автомобілю Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , до позивача в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право зворотної вимоги відшкодування збитків, яке страхувальник позивача мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Так, позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" з заявою про відшкодування збитків в порядку суброгації на суму 49  109, 50 грн., у відповідь на яку Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра" здійснило виплату у розмірі 24  104, 29 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу що підтверджується платіжним дорученням №999 від 01.06.2018. (а.с. 48).
Звертаючись з даним позовом позивач просить стягнути з відповідачів різницю між виплаченим ним страховим відшкодуванням за Договором добровільного страхування наземного транспорту №850/16-Т/Ц2 від 11.11.2016 (49109,50 грн.) та сплаченим відповідачем-2 страховим відшкодуванням за Полісом АК/6236434 (24104,29 грн.), що становить 25005,21 грн.
11.06.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача-1 грошові кошти у розмірі 19638,17 грн. та стягнути з відповідача-2 грошові кошти у розмірі 5367,04 грн.
Заперечуючи проти задоволення позову, апелянт вказує на те, що його цивільно-правова відповідальність станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Дім Страхування" за Полісом АК/6236434 з лімітом відповідальності 100000,00 грн., з огляду на що саме вказана страхова компанія повинна сплатити позивачу страхове відшкодування у повному обсязі, а позовні вимоги, заявлені до відповідача-1, є безпідставними. Поряд з цим, апелянт зазначає, що у місцевого господарського суду були відсутні підстави для застосування коефіцієнту зносу КТЗ при виплаті страхового платежу більше ніж 0.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними вище доводами апелянта, виходячи з наступного. 
Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема:
1) межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22);
2) вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29);
3) відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП;
4) шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу;
5) згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Таким чином, розмір страхового відшкодування, яке сплачує страховик за Полісом, не завжди дорівнює фактичному розміру завданої шкоди та, в тому числі, обмежується вартістю відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (у випадку наявності).
Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).
Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:
Сврз = С р + С м + С с Х (1- Ез), де:
С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;
С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;
С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;
Е з - коефіцієнт фізичного зносу.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Також, слід зазначити, що згідно п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;5 років - для мототехніки.
Згідно з п.7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів
Винятками стосовно використання зазначених вимог є:
а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);
б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини);
в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;
г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу І цієї Методики;
ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.
Отже, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта та зазначає, що враховуючи, що строк експлуатації транспортного засобу Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_1 , хоча і складає 3, 92 роки, тобто менше 7 років, однак враховуючи, що відповідно до висновку судового експерта, експертом встановлено, що на дослідженому транспортному засобі були присутні аварійні пошкодження кришки та панелі задка, а також КТЗ відновлювався до ДТП, а тому коефіцієнт фізичного зносу рівний 0,64. 
З приводу доводів апелянта, що судовим експертом технічний огляд досліджуваного КТЗ не проводився колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
Частинами 1, 2 статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Приписами статті 98 ГПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок експерта, суд дійшов висновку, що останній не викликає сумнівів у його правдивості та обґрунтованості, а відтак є належним та достатнім доказом в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, оскільки при експертному дослідженні встановлювались обставини, що входять до предмету доказування у даній справі.
Таким чином, Висновок експерта №СЕ-19/111-21/7378-АВ від 19.05.2021 приймається судом в якості належного та допустимого доказу.
Колегія суддів зазначає, що ст. 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра", як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №922/1436/17.
Як зазначалося вище, згідно з Полісом АК/6236434 страхувальником за ним є Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал".
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, законодавством встановлено принцип повного відшкодування шкоди, яка завдана майну юридичної особи.
Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України  юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 
Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. 
Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу. 
Статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідальною особою за завдану внаслідок ДТП шкоду є саме особа, яка безпосередньо завдала шкоду - водій. Відповідно, право вимоги у потерпілого (чи в порядку регресу у особи, яка відшкодувала шкоду потерпілому) виникає в першу чергу щодо водія ОСОБА_2 , а з врахуванням ст. 1172 Цивільного кодексу України - до відповідача-1. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, про наявність у позивача правових підстав для звернення до відповідача-1 з вимогою про стягнення відшкодованої страхувальнику завданої шкоди.
З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а стягненню підлягають грошові кошти у розмірі 19638,17 грн.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі №910/7461/20 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що розгляд апеляційної скарги з порушенням строку, визначеного ч.1 ст. 273 ГПК України, зумовлений перебування судді Агрикової О.В. на лікарняному з 26.10.2021 року.
Керуючись ст. ст.    253-254, 269, п.1 ч.1 ст.  275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі №910/7461/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі №910/7461/20 залишити без змін.
3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7461/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
Головуючий суддя                                                                      О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                М.Г. Чорногуз