ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/468/21
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді        Березкіної О.В. (доповідач),
                        суддів   Дарміна М.О., Іванова О.Г.
при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.   
Представники сторін:
від Дніпропетровської обласної прокуратури: Колесніченко В.І., посвідчення №058544  від 07.12.2020 р.,  прокурор відділу;
від скаржника: Столярова М.В., паспорт № НОМЕР_1  від 15.08.2019 р.,  представник;
представник Державна екологічна інспекція Південного округу не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 
на рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2021 (суддя Смірнов О.Г.) у справі № 908/468/21
за позовом Заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області (71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Соборна, буд.10) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (73003, м. Херсон,                пров. Козацький, буд.10)
 до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3) в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 52, а/с 306)
  про відшкодування збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу звернувся до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із позовом про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства у сумі 237 295,17 грн.
Позов прокурора в даній справі мотивовано тим,  що посадовими особами Державної екологічної інспекції у Запорізькій області з 24.09.2018 по 05.10.2018 проведено планову перевірку  дотримання ДП "НАЕК "Енергоатом" та його відокремленими підрозділами вимог природоохоронного законодавства. Так, відповідно до акту складеного з результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання відтворення і охорони природних ресурсів зазначено, що перевірка відбувалась з 25.09.2018 по 03.10.2018.  
Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2021року у справі                       № 908/468/21 позовні вимоги Заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області в особі Державної екологічної інспекції Південного округу до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задоволено.
Суд стягнув з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” на користь Державної екологічної інспекції Південного округу  шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 237 295 грн. 17 коп., (отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м. Енергодар/24062100; код отримувача 37941997; банк отримувача Казначейство України, рахунок № UA848999980333189331000008477, код класифкації доходів бюджету - 24062100, найменування коду класифкації доходов бюджету – грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та iншої діяльності).
Не  погодившись з рішенням суду, відповідач - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 15.06.2021 у справі № 908/468/21 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обгрунтування своєї скарги  апелянт посилається на  те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що судом безпідставно не застосований  строк позовної давності до вимог позивача, оскільки з позовною заявою Позивач звернувся до господарського суду лише в 2021 році, тобто майже через 8 років, не маючи жодних поважних причин пропуску строку позовної давності, що є підставою для застосування наслідків спливу строку позовної давності, визначених ст. 267 ЦКУ, а саме - відмови у позові.
                              Також апелянт посилається на те, що розрахунок розміру збитків, зроблений позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки під час здійснння розрахунку, суд не   взяв до уваги  фактичні обсяги викидів,  які   були зазначені  у  Звітах  відповідача,  а  взяв до уваги максимальне значення   цих викидів.
Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 15.06.2021р. у справі № 908/468/21, та ухвалення нового рішення про відмову  у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2021  у справі № 908/468/21, розгляд справи призначено  на 11.10.2021 на 10 годин 00 хвилин в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: проспект Дмитра Яворницького, будинок № 65, м. Дніпро, 49000 (зала судового засідання №207).
В судовому засіданні  11.10.2021 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник прокуратури заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.
В судовому засіданні  11.10.2021року    було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін,  перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Державної екологічної інспекції у Запорізькій області з 24.09.2018 по 05.10.2018 проведено планову перевірку дотримання ДП "НАЕК "Енергоатом" та його відокремленими підрозділами вимог природоохоронного законодавства. 
Так, відповідно до акту складеного за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання,  відтворення і охорони природних ресурсів зазначено, що перевірка відбувалась з 25.09.2018 по 03.10.2018.  
Перевіркою встановлено, що у період з 24.04.2013 по 13.01.2014 включно відповідачем стаціонарними джерелами промислового майданчику "Завод нестандартного обладнання та трубопроводів" за адресою: 70503, Запорізька область, м. Енергодар,    вул. Промислова, 17, здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади.
14.01.2014  відповідач  отримав дозвол № 2312500000-13 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами промислового майданчику "Завод нестандартного обладнання та трубопроводів" терміном до 13.01.2019. 
На підставі виявленого факту вчиненого правопорушення Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області були складені: протокол про адміністративне правопорушення № 008385 від 03.10.2018 та постанову про накладення адміністративного стягнення № 000690/01/05 від 03.10.2018 відносно начальника служби - головного інспектора служби охорони праці, пожежної безпеки та відомчого нагляду ВП "Атоменергомаш" ДП "НАЕК "Енергоатом" Матковського О.О.
Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 року № 639, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 48/16064 від 21.01.2009 був виконаний розрахунок збитків, заподіяних державі відповідачем за період з 24.04.2013 року по 13.01.2014 року, сума яких становить             237295, 17 грн.
Звертаючись до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із позовом про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства у сумі 237 295,17 грн.,  позивач – Заступник керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області  в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу посилався на недодержання відповідачем вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, а саме: здіснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу та  не сплату заподіяних збитків у добровільному порядку.
Задовольняючи позовні вимоги повністю, господарський суд  першої інстанції виходив з того, що відповідач з  24.04.2013 по 13.01.2014 включно  здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади стаціонарними джерелами промислового майданчику "Завод нестандартного обладнання та трубопроводів" за адресою: 70503, Запорізька область, м. Енергодар,    вул. Промислова, 17. При цьому, вчинення відповідних дій, направлених на одержання дозволу, i неможливість його отримання не давало відповідачу права на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності такого дозволу. 
Відмовляючи у  задоволенні заяви відповідача про застосування  наслідків  пропуску строку позовної давності,  господарський суд першої інстанції виходив з того, що перебіг позовної давності у спорах, пов`язаних iз стягненням завданої природі шкоди, починається iз дня складення акта про відповідне порушення, а тому, оскільки  преревірка Державної екологічної інспекції у Запорізькій області на підприємстві відповідача тривала з 24.09.2018 по 05.10.2018, та була плановою, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування в даному випадку приписів ч. 4  ст. 267 ЦК України.
Проте, колегія суддів  не погоджується з такими  висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.
Згідно з приписами ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання.
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 24.04.2013 по 13.01.2014 включно, стаціонарними джерелами промислового майданчику "Завод нестандартного обладнання та трубопроводів" за адресою: 70503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 17, здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади.
Промисловий майданчик "Завод нестандартного обладнання та трубопроводів" за адресою: 70503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 17, згідно наказу № 177 від 10.05.2002 "Про затвердження інструкції про порядок та критерії взяття на державний облік об`єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров`я людей i стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря" відноситься до об`єктів 2 групи i ставиться на державний облік за критеріями видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря.
Згідно з постановою КМУ від 13.03.2002 №302 "Про затвердження Порядку проведения та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприемців, які отримали такі дозволи", ВП "Атоменергомаш" уклало з ПНТП "Coціум" договір № 075-2012/23-20-8-13-23150 від 07.10.2012, згідно з яким було визначено строк виконання робіт - інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря для проммайданчика ЗНСОтаТ.
"Звіт з інвентаризації... " було направлено до Департаменту екології та природних pecypciв Запорізької обласної державної адміністрації (лист № 01-10/3191 від 30.07.2013). Направлено запит до Запорізького обласного центру з Гідрометеорології про величини фонових концентрацій забруднювальних речовин (лист № 01-10/3193 від 30.07.2013). Проведено дослідження повітря на межі СЗЗ проммайданчика ЗНСОтаТ (протокол № 90 від 09.10.2013). (а.с. 20,21,22 т. 3) 
Разом з тим,  відповідь щодо встановлення фонових концентрацій надано ПНТП "Соціум" від Департаменту (лист від 27.12.2013 № 4460/2). Повторно документи для отримання Дозволу було направлено до Департаменту листом  від 22.11.2013 № 01-10/4891, звідповідно Дозвіл повині були отримати 23.12.2013, а отримали 14.01.2014, що є порушенням з боку Департаменту. Тривалість оформления документів була обумовлена, зокрема, тим, що постановою КМУ від 13.03.2013 № 159 було ліквідовано територіальні органи Міністерства охорони навколишнього природного середовища, при цьому вони продовжували виконувати свої повноваження до 17.05.2013, та в цей період в облдержадімінстраціях створювались відповідні підрозділи, яким здійснювалась передача повноважень щодо оформлення дозволів (Закон України  від 16.10.2012 № 5456-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації повноважень органів виконавчої влади у сфері екології та природних pecypciв, у тому числі на місцевому рівні").
          Проте, вчинення відповідних дій, направлених на одержання дозволу, i неможливість його отримання не давало відповідачу права на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності такого дозволу. 
          Відповідно до частини 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Статтею 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.
Одночасно приписами ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, зокрема винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
          Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб) визначений у Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженій наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008 (далі - Методика).
Однак, наказом Міністерства юстиції України від 11.05.2019 № 1453/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта" скасовано рішення про державну реєстрацію Наказу № 639 та 11.06.2019 виключено з Державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади.
Згідно зі ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відповідно до положень ст. 58 Конституції України в частині зворотної дії закону у часі, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи, стосується фізичної особи, про що зазначено у рішенні Конституційного суду України від 09.02.1999 по справі №1-7/99, зокрема: “Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті”.
При цьому, судом враховано, що розмір майнової шкоди (збитків), завданих державі внаслідок викидів в атмосферне повітря без спеціального дозволу розраховуються відповідно до Методики, чинної на час проведення перевірки. До такого виновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного суду у постанові від 06.07.2018 у справі 920/570/17.
Згідно з підпунктом 2.1.2. пункту 2.1. Методики (в редакції, чинній на час проведення перевірки), наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, зокрема, вважаються викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.
Пунктом 2.8.1 Методики (в редакції, чинній на час проведення перевірки) передбачено, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об`ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються стаціонарними джерелами суб`єкта господарювання без дозволу.
Згідно з пунктом 3.6. Методики розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за:
характеристиками джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб`єкта господарювання (Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії));
даними державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою N 2-ТП (повітря);
результатами інструментально-лабораторних вимірювань;
методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.
Пунктом 2.7 Методики зокрема передбачено, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об`ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках: викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання (2.7.1).
Згідно п. 3.1 Методики розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду забруднюючих речовин, віднесеного до основних джерел викидів, здійснюється за формулами:
(2) mi = 3,6 х10-3 х (q mi - qmнорм) х Т, де –
mi - маса наднормативного викиду i-тої забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду цієї забруднюючої речовини, т;
q mi         - середнє арифметичне значення результатів вимірювань масової витрати i-тої забруднюючої речовини трьох послідовно відібраних об`єднаних проб, г/с;
qmнорм - значення затвердженого нормативу викиду i-тої забруднюючої речовини, наведеного в дозволі, г/с;
Т - час роботи джерела викиду i-тої забруднюючої речовини в режимі наднормативного викиду, год.
(5) mi = 3,6 х10-6 х (рві –         рвнорм) х qv х Т, де –
mi - маса наднормативного викиду i-тої забруднюючої речовини в атмосферне повітря від паливовикористовувального обладнання, т;
рві - середнє значення масової концентрації i-тої забруднюючої речовини, приведене до регламентованого вмісту кисню, мг/куб.м;
рвнорм - значення затвердженого нормативу викиду i-тої забруднюючої речовини, приведене до регламентованого вмісту кисню, наведеного в дозволі на викид, мг/куб.м;
qv - значення об`ємної витрати газопилового потоку від джерела викиду i-тої забруднюючої речовини, приведене до нормальних умов, куб.м/с;
Т - час роботи джерела викиду i-тої забруднюючої речовини в режимі наднормативного викиду, год.
Згідно п. 4.1 Методики розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на дату виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1, 2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини.
Розмір збитків розраховується за формулою :
З = mi х 1.1П х Аі х Кт х Кзі, де –
mi - маса i-тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря наднормативно, т;
1,1П - розмір мінімальної заробітної плати (П) на момент виявлення порушення за одну тонну умовної забруднюючої речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1), грн./т;
Аі - безрозмірний показник відносної небезпечностіі і-тої забруднюючої речовини;
Кт - коефіцієнт, що вираховує територіальні соціально-екологічні особливості;
Кзі - коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною.
Загальний розмір відшкодування збитків розраховується як сума розмірів збитків за наднормативний викид в атмосферне повітря кожної забруднюючої речовини.
При цьому, пунктом 3.11 Методики передбачено, що час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту вчинення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу, а тому, з урахуванням   вищезазначених положень,  господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку  про розмір заподіяних збитків у сумі 237 295  грн. 17 коп. та наявність підстав для  задоволення позовних вимог.
Разом з цим, 19 травня 2021 року у відзиві на позовну заяву    відповідач заявив про застосування    наслідків  пропуску строку позовної давності до спірних правовідносин, яку     суд  визнав  такою, що не підлягає задоволенню,  оскільки, на думку  суду,  такий строк  обчислюється з дати складання акту про порушення,  який в даному спорі був складений  03.10.2018, отже й перебіг строку позовної давності розпочався із вказаної дати, а тому звернення з позовом відбулося у межах строків позовної давности.
Колегія суддів не погоджується з  такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 256 ЦКУ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Згідно із ст. ст. 257, 261 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Частина 4 ст 167 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Як встановлено судом першої інстанції, порушення природоохоронного законодавства    відбулось  у період з 24.04.2013 по 13.01.2014, коли відповідач не мав дозволу на викиди  забруднюючх речовин, а  акт про порушення було складено 03.10.2018, тобто,  саме з цієї дати   позивач був обізнаний   із порушенням свого  права.
Відповідно до ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання законодавства про поводження з відходами належить до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Статтею 35 цього Закону визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно із Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 454/2011,   яке  діяло на час   здійснення  відповідачем  господарськох діяльності без відповідного дозволу, основними завданнями  інспекції  є  реалізація державної   політики   зі   здійснення  державного нагляду (контролю) за  додержанням  вимог  законодавства  у  сфері охорони   навколишнього   природного   середовища,   раціонального використання,   відтворення   та   охорони   природних   ресурсів; додержанням  режиму  територій  та  об`єктів  природно-заповідного фонду;  за екологічною та радіаційною безпекою  (у  тому  числі  у пунктах  пропуску  через  державний  кордон  і  в  зоні діяльності митниць призначення та відправлення) під час імпорту,  експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів; біологічною і генетичною безпекою  щодо  біологічних  об`єктів  природного  середовища  при створенні,   дослідженні  та  практичному  використанні  генетично модифікованих організмів (ГМО) у відкритій системі;  поводженням з відходами   (крім   поводження   з   радіоактивними  відходами)  і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами.
          Пунктом  « г » ч. 2 статті 4   Положення  визначено, що Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань  здійснює  державний  нагляд  (контроль)   за   додержанням центральними  органами  виконавчої  влади  та  їх  територіальними органами,  місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування  в  частині  здійснення  делегованих їм повноважень органів   виконавчої   влади,   підприємствами,   установами    та організаціями  незалежно  від  форми  власності  і господарювання, громадянами України,  іноземцями та особами  без  громадянства,  а також юридичними особами - нерезидентами вимог  законодавства про охорону атмосферного повітря щодо: 
              виконання запланованих   і   затверджених  загальнодержавних, галузевих або регіональних природоохоронних програм; 
              наявності та  додержання  дозволів  на  викиди   забруднюючих речовин. 
Відповідно до статті 6 Положення,  Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право: 
проводити  перевірки  з  питань,   що   належать   до   її компетенції, видавати за їх результатами обов`язкові для виконання приписи, розпорядження.
          Постановою КМУ № 212  від 19 березня 2008 року, яка була чинною на момент   порушення відповідачем законодавства щодо  охорони навколишнього природного середовища,  були  затверджені  критерії  розподілу суб`єктів господарювання  за ступенем  ризику  їх господарської діяльності  для навколишнього природного середовища та періодичності здійснення заходів державного нагляду ( контролю),  та  пунктом  5  визначено, що планові заходи державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єктів господарювання проводяться: 
    з високим ступенем ризику - не частіше одного разу на рік, 
    із середнім ступенем ризику - не частіше одного разу  на  два роки, 
    з незначним  ступенем  ризику - не частіше одного разу на три роки. 
Як вбачається з матеріалів справи,  промисловий майданчик «Завод нестандартного обладнання та трубопроводів» за адресою: 70503, Запорізька область,  м. Енергодар, вул. Промислова 17, згідно  наказу № 17 від 10.05.2002 року «Про затвердження інструкції про порядок та критерії взяття на державний облік об`єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров`я людей  і стан атмосферного повітря, видів та  обсягів забруднюючих речовин,  що вкидаються в атмосферне повітря» відноситься до об`єктів 2 групи  і ставиться на державний облік за критеріями: видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря.
Таким чином, Державна  екологічна інспекція   зобов`язана була  здійснювати перевірку відповідача  на предмет наявності та  одержання  дозволів  на  викиди   забруднюючих речовин  принаймні  один раз  на три роки.
Як вбачається з відомостей з Журналу реєстрації  перевірок ВП АЕМ, Державна  екологічна інспекція  проводила перевірку   відповідача у квітні 2011 року та  у грудні 2012 року.
Тобто, з грудня 2012 року  по  вересень 2018 року   Державна екологічна  інспекція, як   уповноважений орган, не здійснювала   відповідних  дій щодо здійснення перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства.
Відповідно до частини 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
 Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність – це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Оскільки позивач, як уповноважений державний орган,  має відповідні  обов`язки у сфері  контролю за дотриманням законодавства у  сфері охорони  навколишнього природного  середовища,  періодичність яких визначена  вищезазначеними нормативними актами, то  презумується, що він повинен бути обізнаний про допущене відповідачем  порушення – здійснення   викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади в період з 24.04.2013 по 13.01.2014,  вже у грудні  2015  року.
Проте, із позовом в  інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції  прокурор  звернувся  лише  22.02.2021 року, тобто, поза межами  строку позовної давності.  
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з приписами частини 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 
Прокурор, який бере участь у розгляді справи, несе обов`язки і користується правами сторони, а тому, норми  установлені ч.1 ст. 261 ЦК України  щодо початку  перебігу строку позовної давності, поширюються і на звернення  прокурора до суду із заявою про захист інтересів держави.
При цьому,  строк позовної давності обчислюється  саме з моменту, коли    відповідний  орган дізнався або повинен був дізнатися про це порушення.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає  помилковими висновки суду першої інстанції про  відсутність підстав  для  задоволення заяви відповідача про застосування  наслідків пропуску строку позовної давності, та про те, що такий строк необхідно обчислювати з дати  складання  Державною екологічною інспекцією акту про порушення, тобто, з  03.10.2018 року.
Колегія суддів в даному випадку вважає, що суд  першої інстанції  неправильно послався на  практику,  викладену  у    постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 910/2863/17 та  від 12.06.2018 у справі № 910/10452/17, де  зроблено висновок, що перебіг позовної давності у спорах, пов`язаних iз стягненням завданої природі шкоди, починається iз дня складення акта про відповідне порушення, оскільки  обставини справ не є  аналогічними.
Так, за обставинами справи № 910/2863/17 вбачається, що відповідач здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу в період з 22.01.2013 по 14.08.2013, акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №   05/634а, був складений 18.05.2013, а з позовом про стягнення збитків, завданих державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства Державна екологічна інспекція звернулась  21.02.2017, тобто, поза межами строку позовної давності.
У даній справі   порушення  було допущено у 2013 році,  та   виявлено  у 2013 році, про що складено тоді ж акт, тобто, момент  порушення та момент обізнання особи про  допущене відповідачем порушення,  співпадають у часі, яким є   час складання акту про  порушення.
У справі, яка   переглядається колегією суддів, порушення було  допущено у 2013 році,  позивач  повинен був  бути обізнаний про дане порушення  в силу покладених на нього державою  відповідних контрольних функцій,  принаймні з  грудня 2015 року,  а  акт про  порушення   фактично складено лише  у 2018 році.
За обставинами справи № 910/10452/17 вбачається, що відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності господарські суди вказали, що порушення вимог природоохоронного законодавства відповідачем хоч і здійснювалося у період з 29.08.2013р. по 10.06.2014р., проте позивачем здійснено перевірку та виявлено це порушення у період з 09.08.2016р. по 29.08.2016р. Вказана перевірка була плановою та здійснена на підставі наказу позивача від 08.08.2016р. №532, а тому  суди дійшли висновку, що позивач дізнався про порушення відповідачем природоохоронного законодавства у період здійснення перевірки та виявлення правопорушення - у серпні 2016р.
Тобто,    у даних справах   складання  акту про порушення,   що є початком  відліку  строку позовної давності, є   моментом   обізнаності  відповідного органу   про  таке порушення.
У справі, яка   переглядається колегією суддів, вбачається, що  саме   внаслідок нездійснення   позивачем   покладених на нього  державою функцій щодо  проведення планових перевірок  дотримання  відповідачем природоохоронного законодавства, внаслідок чого   чергова планова перевірка після  2012 року,   була проведена  лише   3.10.2018 року, свідчить про   пропуск  позивачем строку позовної давності, оскільки, проявивши розумний рівень добросовісності, та  належності виконання  своїх обов`язків, позивач міг дізнатися про порушення власного права.
При цьому,   колегія суддів  вважає необгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що на підприємстві відповідача проводились преревірки один раз на 5 років.
Так, статтею 5 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарськоюї діяльності”, на яку послався суд,  визначено, що планові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органом державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єктів господарювання, яка віднесена: до високого ступеня ризику- не частіше одного разу на два роки; до середнього ступеня ризику- не частіше одного разу на три роки; до незначного ступеня ризику – не частіше одного разу на п`ять років. 
Разом з цим, дана редакція статті набрала чинності з 01.01.2017 року відповідно до Закону України  від 03.11.2016 року «Про внесення змін до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», в той час, як на момент  виникнення спірних правовідносин,  стаття 5 даного закону визначала  періодичність   планових заходів зі здійснення  державного нагляду   відповідними органами за критеріями, за якими  оцінюється ступінь  ризику  від здійснення  господарської діяльності   - не частиші одного разу на три роки.
Крім того, колегія суддів погоджується в даному випадку з доводами апелянта про те, що  прокурор   також був обізнаний  про   допущене  відповідачем порушення   вимог законодавства  щодо  здійснення викидів забруднюючих речовин  без відповідного дозволу з  жовтня 2013 року.
Так,  відповідачем надано суду   лист  прокуратури  міста Енергодар, Запорізької області від 15.10.2013 року ( а.с. 18 т.3), з якого вбачається, що  під час перевірки прокуратурою  стану додержання законодавства  про охорону  атмосферного повітря,  встановлено, що   станом на 01.10.2013 року у  відповідача  закінчився строк дії дозволу на викиди  забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Суд першої інстанції у своєму рішенні послався на даний лист, проте, оцінку   йому не надав.
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку  про пропуск  позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав,   а тому  висновки суду про відсутність підстав  для задоволення заяви  відповідача  про застосування наслідів  пропуску такого строку,  не відповідають встановленим обставинам  та наданим доказам, що є підставою для   скасування рішення суду та   ухвалення  нового рішення про відмову у задоволенні  позовних вимог.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" -  задовольнити.
Рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2021  у справі                         № 908/468/21 -  скасувати.
У задоволенні  позовних вимог заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області  в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу про відшкодування збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та  випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.10.2021року.

Головуючий суддя                                                                           О.В.Березкіна 

Суддя                                                                                                  М.О.Дармін

       Суддя                                                                                                       О.Г.Іванов