КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 752/6926/20
провадження № 22-ц/824/13959/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 листопада 2021 року                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,          
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою представників ОСОБА_1 - адвокатів Войтюка Олександра В`ячеславовича та ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року в складі судді Мазура Ю. Ю., 
 
встановив:
 
10.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (далі - ТОВ «Ковальська-Житлосервіс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просило стягнути з відповідача на  свою користь   заборгованість  за спожиті житлово-комунальні послуги -           44 974 грн 76  коп., що утворилась за період  з  липня 2018 року по жовтень 2020 року, суму інфляційних нарахувань - 1 730 грн 64 коп. та 3% річних -  1 868 грн 56 коп., а також  відшкодувати витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовано  тим, що  відповідно до розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.11.2008  затверджено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1   та зобов`язано прийняти в обслуговування ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».  Розпорядженням  від 10.12.2008 №1664 будинку  з будівельною адресою: АДРЕСА_1 присвоєно  поштову адресу: АДРЕСА_2 . У  вказаному будинку  безперебійно  надавались  і надаються  житлово-комунальні  послуги.
Тарифи на послуги з утримання  будинків і споруд  та прибудинкових територій розраховані  ТОВ  «Ковальська-Житлосервіс» відповідно  до  Порядку  формування  тарифів на послуги з утримання  будинків і споруд  та прибудинкових територій, затвердженого   постановою  Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення  єдиного   підходу  до формування  тарифів на  житлово-комунальні  послуги».
Тарифи на послуги  з утримання  будинку  та  прибудинкової території   розраховані  на  1 кв.м. загальної площі  квартири в залежності від кількості показників фактичного  надання  послуг з урахуванням  належного  санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного  стану  будинку.
Розпорядженням  КМДА  №1444 від 15.11.2017  встановлено  тариф на  послуги з утримання   будинків і споруд  та прибудинкових  територій  за  адресою:  АДРЕСА_2 , який є  обов`язковим для сплати відповідачем у розмірі 6,60 грн  за 1 кв.м загальної  площі  квартири  за місяць з  ПДВ. 
Відповідачу ОСОБА_1 , яка  є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2012 року (справа №2-425/2011), надавались    житлово-комунальні  послуги  безперебійно та належним чином,  проте остання  протягом  тривалого  часу не  сплачувала  за  спожиті  послуги, порушуючи права позивача.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість  в загальному розмірі  48 573 грн 96 коп.,  з яких: заборгованість  за спожиті житлово-комунальні послуги - 44 974 грн 76  коп.,  сума інфляційних нарахувань - 1 730,64 грн, 3% річних - 1 868, 56 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
В поданій апеляційній скарзі представники ОСОБА_1   - адвокати Войтюк О. В. та Самойленко П. М. просять скасувати  рішення суду першої інстанції на направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
Свої доводи обґрунтовують тим, що  відповідач не  користувалась  житлово-комунальними послугами, вартість  яких  просить  стягнути  позивач,  оскільки на її квартиру  було накладено  арешт  в рамках виконавчого  провадження, на  що   суд першої інстанції не  звернув жодної уваги.
Позивачем не  доведено  належними та допустимими доказами  факт користування відповідачем  житлово-комунальними послугами, які надає   позивач. 
Посилається на те, що  відповідач не  отримувала  жодного  виклику в судове засідання, зважаючи на  те, що    справа  розглядалася за правилами  загального  позовного  провадження.
Суд першої інстанції  не направив запит  щодо  місця реєстрації  відповідача та розглянув справу з порушенням  правил  територіальної підсудності, оскільки   відповідач має зареєстроване   місце проживання  за адресою: АДРЕСА_4 .   
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» Тарасенко Ю. Д. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Посилається на  ті підстави,  що відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для уникнення чи ухилення від оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.
Єдиною підставою для  звільнення  від  оплати житлово-комунальних послуг є оформлені   у відповідності до  ст.27, 28  Закону  України «Про житлово-комунальні послуги» акти-претензії, які прийняті виконавцем послуг.  В матеріалах справи відсутні    оформлені  належним чином  акти-претензії  відповідача щодо ненадання  та/або неякісного  надання   житлово-комунальних послуг   позивачем. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з таких підстав.
Ухвалюючи рішення  про  задоволення  позову, суд першої інстанції виходив  з законності  та обґрунтованості позовних вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».
Апеляційний суд   погоджується  з висновком  суду  першої  інстанції. 
Як вбачається  з матеріалів справи  та встановлено судом, ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» надає житлово-комунальні послуги в будинку за адресою:  АДРЕСА_2 на підставі розпорядження Голосіївської   районної у м. Києві державної адміністрації від 27.11.2008 р.
ОСОБА_1 є  власником  квартири АДРЕСА_5 та неналежним чином  виконувала  свої обов`язки зі сплати  житлово-комунальних послуг,  які надавались  позивачем. 
Відповідно  до  наданого позивачем розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка за період з липня 2018 року по жовтень 2020 року  становить   44 974,76 грн.
За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені  Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно  до   п. 1 ч.1 ст.7  Закону  України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що  діяла  станом на  час виникнення  спірних правовідносин)  споживач має право  одержувати  своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно  із  законодавством  і умовами укладених договорів.  
Індивідуальний  споживач зобов`язаний укладати  договори  про  надання  житлово-комунальних послуг  у порядку  і випадках,  визначених  законом (  п.1 ч.2  Закону  України «Про житлово-комунальні послуги»). 
Відповідно до п.5 ч. 2 ст.7  цього  Закону  споживач зобов`язаний оплачувати надані  житлово-комунальні послуги  за  цінами/тарифами,  встановленими відповідно  до  законодавства,  у строки,  встановлені відповідними договорами.
Відповідно  до  ч. 1 ст. 9 цього  Закону  споживач здійснює  оплату за спожиті житлово-комунальні  послуги  щомісяця, якщо  інший порядок  та строки не  визначені  відповідним договором.  Споживач не  звільняється  від  оплати житлово-комунальних послуг,  отриманих ним до  укладення  відповідного  договору. 
Відповідач не  надала  суду належних та допустимих доказів, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» не надавало послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Остання  також не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтовано висновку про  наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1  на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» заборгованості з урахуванням трьох процентів річних та інфляційної складової.
Колегія судді відхиляє доводии апеляційної  скарги,  про те, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» не уклало з відповідачем договір про надання житлово-комунальних послуг.
Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними.
Відповідно  до  положень ст. 27  Закону  України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.
У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.
Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
Відповідно  до  ч.1  ст.28 цього  Закону  оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється в порядку, передбаченому статтею 27 цього Закону, з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею.
В матеріалах справи  відсутні   оформлені  належним чином  акти-претензії   відповідача  щодо ненадання  або  неякісного надання  житлово-комунальних послуг.
Відповідачем також не  надано  доказів  відокремлення   квартири  АДРЕСА_6 від  послуг  централізованого  опалення  та встановлення  індивідуального  теплопостачання. 
Накладення  на  вказану  квартиру  арешту не  є підставою для  звільнення  відповідача від обов`язку оплати за житлово-комунальні послуги,  оскільки  не   позбавляло  відповідача  права володіння та користування   квартирою. 
Відповідно  до  ухвали про відкриття провадження  у справі,   суд  розглянув   справу  в порядку   спрощеного  позовного  провадження без виклику сторін.  
Доводи апеляційної щодо  розгляду справи  з порушенням  правил  територіальної  підсудності справи є необґрунтованими.
Предметом  позовних вимог  є   стягнення  заборгованості  з оплати житлово-комунальних послуг  , що надаються за адресою:  АДРЕСА_7 .
Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Статтею 30 ЦПК України, зокрема, частиною 1, визначені виключні підстави підсудності справ, якщо позови, що виникають із приводу нерухомого майна. Такі позови пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Верховний Суд у складі першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 навів такі висновки: "Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності".
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 зазначила таке: "Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном".
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 навела висновки про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.
З огляду  на те, що  спір  виник з приводу  оплати житлово-комунальних послуг, що надаються за адресою знаходження нерухомого майна, відтак справа розглянута судом з урахуванням правил про виключну підсудність.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.  367, 374, 375, 382 ЦПК України суд 
 
Постановив:
 
Апеляційну  скаргу представників ОСОБА_1 - адвокатів Войтюка Олександра В`ячеславовича та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року залишити    без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                         Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                            І. М. Рейнарт                
                                   
                                                                                      Т. А. Семенюк