ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22328/18                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                   Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення та дата складання повного 05.02.2020) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області про визнання протиправними та скасування постанови та припису,- 

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним наказ Головного управління Держпраці у Київській області "Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 " №3053 від 23.08.2018;
- визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Київській області щодо проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , оформленого наказом Головного управління Держпраці у Київській області №3053 від 23.08.2018 "Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 ";
- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Київській області про усунення виявлених порушень №КВ1042/56/АВ/П від 28.08.2018;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1042/56/АВ/ТД/ФС-430 від 11.09.2018 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у розмірі 223380,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1042/56/АВ/ТД/ФС-430 від 11.09.2018 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в частині притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на суму 111690,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, в частині відмови у задоволенні позову, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, в цій частин, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача в частині відсутності підстав для призначення позапланової перевірки позивача, протиправності дій відповідача при проведенні перевірки та винесенні спірної постанови, а також  і в частині щодо підтвердження факту допущення позивачем порушення законодавства про працю. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідачем щодо задоволення вимог апелянта заперечено. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі листа Головного управління Служби безпеки України від 09.08.2018 №51/9/2-48682 ГУ Держпраці у Київській області винесено наказ від 23.08.2018 №3053 з вимогою здійснити інспекційне відвідування на предмет додержання законодавства про працю, не оформлення трудових відносин суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 , ІНПП НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 (ринок поблизу станції метро "Лісова"), з 27.08.2018 в термін визначений пунктом 10 Порядку здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295.
Крім того, 27.08.2018 інспектором відповідача видано вимогу про надання документів №1042, у якій окрім особових справ працівників, наказів про прийняття та звільнення працівників, штатного розпису, посадових інструкцій працівників, тощо, також вимагалося надати табелі обліку робочого часу, та надати дані документи у строк до 11:00 год. 28.08.2018.
На підставі вказаного наказу, а також направлення на проведення інспекційного відвідування, в період з 27.08.2018 13:00 год по 28.08.2018 11:00 год уповноваженою особою ГУ Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за фактичною адресою здійснення діяльності - АДРЕСА_2 , торгова точка сухофруктів на території Лісового ринку поблизу станції метро Лісова, за результатами якого складено акт від 28.08.2018 №КВ1042/56/АВ (надані - акт).
В ході інспекційного відвідування встановлено, що у підприємця ОСОБА_1 в торговій точці сухофруктів на території ринку "Лісовий" по АДРЕСА_2 , поблизу ст. м. Лісова, 27.08.2018 під час інспекційного відвідування обслуговування покупців здійснював ОСОБА_2 , який належним чином не оформлений, будь-яких договорів  , трудовий, або цивільно-правовий, між позивачем та вказаною особою не укладено. 
Крім того, інспекційним відвідуванням встановлено, що підприємець ОСОБА_1 ,  періодично, на підставі усної домовленості використовує найману працю ОСОБА_3 , якому він за роботу купує їжу та одяг.
Таким чином, уповноваженою особою відповідача в ході інспекційного відвідування позивача було встановлено факт неоформлених трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 і продавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що є порушенням частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу".
Також, 28.08.2018 уповноваженою особою відповідача стосовно ФОП ОСОБА_1 винесено припис №КВ1042/56/АВ/П із вимогою усунути виявлені під час інспекційного відвідування порушення трудового законодавства.
Примірники вищевказаних акту та припису отримано позивачем 28.08.2018, проте від їх підпису останній відмовився, про що зроблено відповідні відмітки.
Головним управлінням Держпраці у Київській області, за результатом розгляду справи, 11.09.2018 винесено постанову №КВ1042/56/АВ/ТД/ФС-430 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 223380,00 грн.
Вважаючи вказане рішення про застосування штрафних санкцій, а також дії відповідача щодо призначення та проведення перевірки протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що  юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 № 877-V (далі - Закон №877-V).
Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 2 Закону № 877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до абзаців 4, 5 статті 2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Згідно з частинами 1, 3, 11 та 15 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.
При здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
У відповідності до положень статті 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). 
Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.
Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.
Згідно з частинами 1, 2, 3, 4, 5 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий захід); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
Частинами 6 та 7 статті 7 Закону №877-V визначено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.
Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
Пунктом 23 цього Порядку передбачено, що у разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках.
У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис.
Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування.
Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.
У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з частинами 1, абзацами 2, 6 та 7 частини 2, частини 4 статті 265 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема:
- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;
- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;
- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509).
Відповідно до пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.
Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.
Згідно з абзацом 2 пункту 8 Порядку №509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
За приписами пункту 10 Порядку №506 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, проведення позапланового інспекційного відвідування позивача відбулось у зв`язку із надходженням листа ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 09.08.2018 №51/9/2-48682 про можливе порушення ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) законодавства про працю в ході здійснення фінансово-господарської діяльності з використанням найманої праці.
З метою перевірки зазначеної інформації направлено відповідні запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України. 
За результатами отриманих відповідей встановлено, що ФОП ОСОБА_1 являється платником єдиного податку ІІ групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Податковий розрахунок сум доходу нарахованого на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) до органів ДФС не подавались. Згідно із податковою декларацією платника єдиного податку, фактична чисельність працюючих - 0. Крім того, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування стосовно осіб, які в період з 01.01.2017 по теперішній час мали трудові відносини із вказаною ФОП, відомості не надходили.
Встановлено, що місце ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . За вказаною адресою знаходиться магазин, що спеціалізується на торгівлі продуктами харчування. 
Також встановлено, що у вказаному закладі торгівлі працюють наймані співробітники без офіційного оформлення із числа вихідців із країн Кавказького регіону.
З урахуванням викладеного, на підставі підпунктів 5-1, 9 пункту 6 Положення №96 ГУ СБУ у м. Києві та Київській області просило здійснити ГУ Держпраці у Київській області інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за вказаними адресами з метою проведення перевірки на предмет наявності не офіційно працевлаштованих співробітників, а також розглянути питання щодо винесення фінансових санкцій відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованість доводів позивача щодо безпідставності ініційованого та здійсненого відповідачем інспекційного відвідування позивача.
При цьому, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності підстав для проведення позапланового заходу, колегія суддів оцінює критично. 
Міркування апелянта, що Служба безпеки України не відноситься до системи правоохоронних органів, а тому такий запит не міг слугувати підставою  для проведення позапланового заходу не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.  
За частиною десятою статті 4 Закону №877-V посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Згідно підпунктів 1, 2, 3, 7 пункту 11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

За згаданим вище положенням частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
          Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 №413 у відповідності до наведеної норми Закону було встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
          Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
          Відповідно до пунктів 19 та 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
          Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
          Згідно пунктів 27-29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
          У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.
          Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Відповідно до пункту 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, факт виконання відповідачем вимог законодавства щодо повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю підтверджується наявними матеріалами справи, копією повідомлення від 30.08.2018 №4.33/3/18/12473 про розгляд справи про накладення штрафу та рекомендованим листом за номером відправлення 0406004806553.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо безпідставності  доводів позивача в частині неправомірності винесеної відповідачем постанови про накладення штрафу через неотримання позивачем вказаного повідомлення з незалежних від відповідача причин.
З наявних матеріалів убачається, що встановлений інспектором відповідача факт неоформлених трудових відносин у позивача в порушення частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" підтверджувався письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27.08.2018 та ОСОБА_1 від 27.08.2018.
Зокрема, пояснення ОСОБА_1 стали підставою для висновків уповноваженої особи відповідача про допуск позивачем до роботи неоформленого належним чином працівника ОСОБА_5 .
Однак, на думку суду вказані письмові пояснення ОСОБА_1 не могли слугувати достатніми підставами для висновків відповідача про порушення позивачем частини третьої статті 24 та, відповідно, для застосування положень частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України в частині встановлення факту допуску до роботи неоформленого працівника ОСОБА_5 , оскільки інші, беззаперечні докази на підтвердження факту допуску до роботи цієї особи - відсутні.
Зокрема, згідно змісту відповіді ГУ Держпраці у Київській області від 25.10.2018 №43/2/18/15107 на адвокатський запит представника позивача від 18.10.2018 за вих. №26-10/18 щодо встановлення факту перебування гр. ОСОБА_5 під час здійснення уповноваженою особою відповідача інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення останнім підприємницької діяльності, відповіді на поставлене питання надано не було, а інформація зазначена в акті від 28.08.2018 №КВ1042/56/АВ підтверджувалася наданими усними і письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Поряд із цим, в частині вимог апелянта щодо скасування постанови Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1042/56/АВ/ТД/ФС-430 від 11.09.2018 колегія суддів зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, проведеним інспекційним відвідуванням встановлено,  факт неоформлених трудових відносин у позивача в порушення частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" підтверджувався письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27.08.2018 та ОСОБА_1 від 27.08.2018.
Зокрема, пояснення ОСОБА_1 стали підставою для висновків уповноваженої особи відповідача про допуск позивачем до роботи неоформленого належним чином працівника ОСОБА_5 .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані пояснення ОСОБА_1 не можуть слугувати достатніми підставами для висновків відповідача про порушення позивачем частини третьої статті 24 та, відповідно, для застосування положень частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України в частині встановлення факту допуску до роботи неоформленого працівника ОСОБА_5 , оскільки інші, беззаперечні докази на підтвердження факту допуску до роботи цієї особи  відсутні.
Що ж стосовно висновків акту інспекційного відвідування в частині допуску до роботи неоформленого працівника ОСОБА_2 , то  як вбачається із доводів відповідача наведених у відзиві на апеляційну скаргу, то такий факт підтверджується, окрім акта інспекційного відвідування лише поясненнями останнього від 27.08.2018. 
Як вбачається із змісту доводів апеляційної скарги, позивач заперечує факт використання найманої праці при здійсненні торгівлі товарами (сухофруктами), зазначає, що реалізацію товарів покупцям він здійснює особи, однак, в силу певних обставин трапляються випадки, коли позивач звертається за допомогою підмінити позивача на деякий час. 
Слід зауважити, що такі доводи позивача у повній мірі відповідають змісту пояснень ОСОБА_2 наданих підчас інспекційного відвідування. 
Відмовляючи в цій частині у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з  доводами відповідача, що вказані докази підтверджують факт використання позивачем найманої праці ОСОБА_2 без належного оформлення. 
Поряд із цим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що сам факт фіксації актом інспекційного відвідування виконання ОСОБА_2 функцій продавця в день інспекційного відвідування, не може свідчити про перебування у трудових відносинах. Більш того, як зазначено в письмових поясненнях ОСОБА_2 , в останнього відсутній графік роботи та заробітна плата. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи в частині правомірності застосування до позивача штрафних санкцій, колегія суддів вважає за необхідне подану до суду апеляційну скаргу задовольнити частково, та скасувати рішення суду першої інстанції в частині скасування постанови Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1042/56/АВ/ТД/ФС-430 від 11.09.2018 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в частині притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на суму 111690,00 грн,  прийнявши в цій частині нове рішення, яким вказану постанову скасувати повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування. 
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст. ст. 229, 236, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області      про визнання протиправними та скасування постанови та припису задовольнити частково. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року, в частині  відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1042/56/АВ/ТД/ФС-430 від 11.09.2018 на суму 111690,00 грн скасувати.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою постану Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1042/56/АВ/ТД/ФС-430 від 11.09.2018 визнати протиправною та скасувати повністю.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А.Б. Парінов 	
(Повний текст постанови складено 13.12.2021 р.)