ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 р. 	Справа № 520/4618/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Кононенко З.О. ,  Макаренко Я.М. 
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 01.06.21 року у справі № 520/4618/21
за позовом       приватного акціонерного товариства "Новий Стиль"      
до                      Слобожанської митниці Держмитслужби                                 
про визннаня протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне акціонерне товариство "Новий Стиль", звернувся до суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просив суд визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA 807170/2020/000042/2 від 24.11.2020 р. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року у справі № 520/4618/21 позов задоволено. 
Визнано протиправним і скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA 807170/2020/000042/2 від 24.11.2020 р.
Відповідач, Слобожанська митниця Держмитслужби, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року у справі № 520/4618/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   відповідач  посилається, на те, що підставою для запиту у підприємства позивача, який виступав в якості декларанта, додаткових документів відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України стали обґрунтовані підстави митного органу вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів у відповідності до ст. 54 Митного кодексу України. Подані до митного оформлення документи не підтверджують в повній мірі задекларований рівень митної вартості, зокрема, транспортні витрати. Оскільки декларантом не було подано витребуваних документів, Митницею правомірно винесено оскаржувані у даній справі рішення про збільшення митної вартості товару та відмову в оформленні поданої платником ВМД  через заниження показника митної вартості товару.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов залишити без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 27.07.2017 року між приватним акціонерним товариством "Новий Стиль" (покупець) та ТОВ "Радом" (постачальник) (м. Шебекіно, Російська Федерація) укладено контракт на поставку товару - пневмоциліндри лінійної дії СТ AG-01 (2-й клас). Силові пневмоциліндри лінійної дії багатоцільового призначення. Виробник: ANHUI LAITE GAS SPRING CO. Країна виробництва: Китай. Торгівельна марка: ANHUI.
Згідно п. 1.1. розділу 1 контракту постачальник зобов`язуються поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити меблі, частини меблів. Обладнання, запасні частини до обладнання, поліпропілен, шпон з комплектуючими, трубну продукцію, рекламні матеріали, включаючи товарні каталоги та іншу рекламну продукцію, тканину, далі товар, в асортименті, кількості і за цінами, що вказані в Додатках до даного Контракту. 
Пунктом 3.1.1. передбачено, що товар постачається постачальником покупцю на умовах FCA (309290 Російська Федерація, Белгородська область, м. Шебекіно, вул. А. Матросова, 9), автомобільним транспортом, що підтверджується товаро-транспортною накладною міжнародного типу (CMR).
Під час митного оформлення товару на підтвердження митної вартості товару позивач надав до Слобожанської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ 40 ДЕ № UA807170/2020/063164 від 23.11.2020 р., Контракт № 27072017 від 27.07.2017 р., додаток до контракту № 114 від 19.11.2020 р., рахунок - фактуру № СА 29645 від 19.11.2020 р., витяг з прайс-листа станом на 01.11.2020 р., договір на міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом № 020119П від 02.01.2019 р., довідку про транспортні витрати б/н від 18.11.2020 р., заявку на перевезення від 18.11.2020 р., СМR №061804 від 19.11.2020 р., відвантажувальну специфікацію № S СА 29645 від 19.11.2020 р., експортну декларацію країни відправлення від 19.11.2020 р. № 10131010/191120/0192545, лист щодо не страхування товару б/н від 23.11.2020 р., інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів №6257748 від 23.11.2020 р.
Позивачем (декларантом) заявлено митну вартість за основним (першим) методом визначення митної вартості - за ціною Контракту щодо товарів, які імпортуються.
Відповідачем надано запит № 22308 від 23.11.2020 р. про те, що у зв`язку з наданням недостовірних документів щодо складової митної вартості спрацювала система АСАУР та було запропоновано позивачу надати пояснення та додаткові  документи за наявності.
Позивачем до митниці надіслано листи від 24.11.2020 р. № 24.11.2020/1, від 18.12.2020 р. № 18.12.2020/3; від 10.02.2021 р. № 10.02.2021/3 з інформацією та поясненнями стосовно запитаної інформації та поставки товару, зокрема, позивач у відповідях на запити повідомив, що до митної декларації ІМ 40 ДЕ UA807170/2020/063164 від 23.11.2020 р. позивачем надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, у зв`язку з чим просив надати рішення про визначення митної вартості за вказаними деклараціями. 
За результатами розгляду відповідачем поданих позивачем документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 807170/2020/000042/2 від 24.11.2020 р., згідно з яким вартість задекларованого товару митний орган визначив за резервним методом та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2020/01337 від 24.11.2020 р.
Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 Митного кодексу України. Відповідачем було скориговано за резервним методом заявлену митну вартість товарів у бік збільшення на основі наявної в його базах даних інформації про розмитнення подібних товарів за вищою ціною та прийнято відповідну Картку відмови в митному оформленні.
З метою уникнення простою транспорту та виробничою необхідністю позивач вимушений був оформити товар за ціною, визначеною митним органом ІМ 40 ДЕ № UA807170/2020/063560 від 24.11.2020 р. під гарантію у відповідності до ст. 55 Митного кодексу України. 
Позивач у порядку пункту 2 частини 4 статті 54 Митного кодексу України надіслав запит № 18.12.2020/3 від 18.12.2020 р. до митного органу з проханням надати пояснення щодо підстав коригування митної вартості.  
20.01.2021 р. позивачем отримано відповідь вх. № 22.01.2021/1, у якій митний орган зазначив, що в зв`язку з недостатністю документів для визначення складової митної вартості товарів, спрацював АСАУР, а саме не було надано рахунок за перевезення товарів, не було надано договір на перевезення товарів.
Позивачем надано лист № 10.02.2021/3 від 10.02.2021 р., до якого додано платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №359 від 09.12.2020 р., договір на міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом № 020119П від 02.01.2019, рахунок за перевезення №Г-33 від 25.11.2020 р., акт №Г-33 виконаних робіт від 25.11.2020 р., платіжне доручення №17529 від 28.12.2020 р., CMR №061804 від 19.11.2020 р.
У порядку, визначеному ст. 55 Митного кодексу України, відповідачем відмовлено у скасуванні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, про що надано лист №7.14-08-2/7.14-15-03/13/2016 від 18.02.2021 р.
Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів № UA 807170/2020/000042/2 від 24.11.2020 р, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA 807170/2020/000042/2 від 24.11.2020 р., прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому рішення про коригування заявленої митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного. 
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).
У відповідності до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.
У відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Правилами частин другої та третьої зазначеної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
В силу положень частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку про те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 10 червня 2020 року по справі №1.380.2019.004752, яку відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.
Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2  ст. 53 МК України.
З матеріалів справи встановлено, що 23.11.2020 р. Слобожанською митницею Держмитслужби розпочато процедуру консультацій із позивачем шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при проведенні консультації, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, не зазначено ані конкретних обставин, що викликали відповідні сумніви, ані причин неможливості перевірки сумнівів на підставі наданих документів, не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей та не зазначено конкретні документи, надання яких може усунути сумніви митного органу. 
Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Відповідно до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою   статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 60 МК України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. 
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. 
Колегія суддів вважає, що вартість одного кілограму товару не має відношення до ціни договору, тому що ціна товару визначається за одну одиницю (штуку) товару. Наведена відповідачем вартість товару за 1 кг ваги товару, що ввозився позивачем, - це виключно розрахунковий показник, їй не має відношення до дійсної вартості товару. Як зазначає відповідач з посиланням на Генеральну угоду тарифів і торгівлі, під «дійсною вартістю» повинна розумітись ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції. Оскільки товар продається за цінами в виразі за одну штуку товару, тому порівняння ціни 1 кг товару є неправомірним. 
Відповідачем не наведено в оскаржуваному рішенні, яким чином системою АСАУР було визначено вартість товарів, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не наведено жодних розрахунків, за якими було визначено таку вартість, що свідчить про порушення вимог статті 55 МК України. 
Довід апеляційної скарги про ненадання позивачем під час митного оформлення заявки на перевезення, та неналежним підтвердженням транспортним витрат, колегія суддів не приймає, оскільки в матеріалах справи наявна заявка на перевозку вантажу від 18.11.2020 р., при цьому відповідно до п. 2.1 Договору на міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом № 020119П від 02.01.2019 р. в заявці сторони погоджують найменування, вагу, умови і строки перевезення, місце навантаження і розвантаження вантажу. Заявка на перевозку вантажу від 18.11.2020 р. містить лише ставку за перевезення, яка повністю співпадає та відображена у Довідці про транспортні витрати б/н від 18.11.2020 р., що була надана при митному оформленні.
Разом з митною декларацією на підтвердження транспортних витрат декларантом було надано Договір на міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом № 020119П від 02.01.2019 р., довідку про транспортні витрати б/н від 18.11.2020 р., CMR №061804 від 19.11.2020 р. із зазначенням номерного знака автомобіля, який був зазначений в митній декларації.
Таким чином довід відповідача щодо відсутності документів про транспортування товару спростовано наявними в матеріалах справи доказами.
Доводів митного органу, що номер транспортного засобу, зазначений в поданих товаро-транспортних документах, не співпадає з номером транспортного засобу, зазначеного в графах поданої до митного оформлення МД, колегія суддів не приймає оскільки у МД у графі 21 вказано номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 /АХ1350/ХО, що відповідає вказаному номеру транспортного знака у графі 16 СМR №061804 від 19.11.2020 р.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам ст. 55 МК України, оскільки не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.    
В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, а також не довів правильності самостійного визначення митної вартості товару.  
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року у справі № 520/4618/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року у справі № 520/4618/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    Я.М. Макаренко   	
Постанова складена в повному обсязі  29.10.21 р.