КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
           
Справа № 359/7933/20                                                                                  Головуючий у 1-й інст. - Яковлєва Л.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/16578/2021                                                                   Доповідач - Рубан С.М.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
          07 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді            Рубан  С.М.
                                   суддів                       Заришняк Г.М., Кулікова С.В.
                                  при секретарі                 Загородній С.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» про стягнення невиплачених при звільненні сум матеріальної допомоги, винагороди за підсумками роботи, -
 
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                                    Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просив стягнути на його користь винагороду за підсумками роботи у 2019 році у сумі 55 079 грн 79 к., щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 55 300 грн 11 к, матеріальну допомогу в розмірі, визначеному за формулою - посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання в роботі іноземної мови помножений на стаж роботи у сумі 276 500 грн 55 к., матеріальну допомогу працівнику, який є інвалідом ІІ групи у сумі 9 000 грн.
 
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 31 грудня 2014 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Украерорух». На підставі наказу відповідача від 13 квітня 2020 року за № 406/о у зв`язку з скороченням штату працівників ОСОБА_1 звільнений з 13 квітня 2020 року з посади начальника відділу оперативно - технічного обслуговування інженерних мереж та пожежної безпеки служби головного інженера Украерорух.
Перед звільненням на підставі наказів № 365/о та за № 266/в від 17 лютого 2020 року використав 18 та 34 календарні дні щорічної відпустки. Зазначав, що ОСОБА_1 при звільненні, в порушення вимог п. 6.25, 6.33, 5.20 та 5.19 Колективного договору, не виплачено всіх сум матеріальної допомоги та винагороди за підсумками роботи за 2019 рік. В позасудовому порядку відповідач відмовився виплатити зазначені суми посилаючись на відсутність  фінансових можливостей.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» про стягнення невиплачених при звільненні матеріальної допомоги, винагороди за підсумками роботи - задоволено частково.
 
Зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік в розмірі 50 499 грн  86 к.
 
В задоволенні іншої частини позовних вимог  ОСОБА_1 -відмовлено.
 
Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь держави Україна витрати з оплати судового збору в розмірі 505 грн14 к.
 
Позов ОСОБА_1  до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про стягнення невиплачених при звільненні сум, в частині позовних вимог про стягнення матеріальної допомоги як працівнику, який є інвалідом ІІ групи в розмірі 9 000 грн. 00 коп. - залишено без розгляду. Роз`ясненопозивачу право на звернення до суду з цією вимогою повторно.
 
Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня - залишено без змін.
 
Не погоджуючись з рішенням  суду, 15 жовтня  2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення, яким позовні вимоги в частині  щодо нарахування та проведення виплати винагороди за підсумками роботи у 2019 році в розмірі 55 079 грн 19к., матеріальну шкоду в розмірі, визначеному за формулою: посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання в роботі іноземної мови помножений на стаж роботи в Украерорусі у розмірі  276 500 грн 55к. задовольнити.
 
   Посилається на те, що пунктом 6.25.3 Колективного договору встановлено, що працівникам, на яких не поширюється дія «Програми соціального захисту» у випадку звільнення з підприємства у зв'язку із застосуванням п.1 ст.40 КЗпП України, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі, визначеному за формулою: посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання в роботі  іноземної мови помножений на стаж роботи в Украерорусі.
 
Крім того, посилається на те, що відповідно до Колективного договору який був чинний на момент звільнення позивача, відповідно до якого відповідач в особі адміністрації гарантував працівникам при звільненні надання матеріальної допомоги у визначеному Колективним договором  розмірі та без будь -яких застережень щодо порядку та умов виплати, зокрема щодо виплати її в залежності від фінансового стану підприємства або частинами.
 
Зазначає те, що виплата матеріальних допомог, а також винагороди за підсумками роботи за рік працівникам  Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, які є предметом спору, є заробітною платою у розумінні положень Закону України «Про оплату праці».
 
Від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача,  в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Бориспілького міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року залишити без задоволення.
 
Посилається на те, що відповідно до колективного договору передбачається не законодавчо встановлена соціальна гарантія, а додатково встановлений соціальний захист  для працівників Украероруху, то підставою для виплати винагороди за підсумками роботи за рік є виключно наказ директора по підприємству відповідача.
 
Зазначає те, що виплата винагороди за підсумками роботи за рік не передбачена чинним КЗпП України та іншими нормативно - правовими актами у сфері законодавства про працю, а виплата такої винагороди проводиться виключно на підставі наказу директора  відповідно до 1.5 додатку 11 колективного договору та при наявності власних коштів на підприємстві відповідача (п.14.1 Колективного договору) у позивача відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги , оскільки умови колективного договору є однаковими для усіх працівників Украероруху, а така винагорода працівникам Украероруху протягом 2019 -2020 року не проводилась.
 
         В судовому засіданні  представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та просив рішення суду залишити без змін.
 
         Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи. 
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вважав,  що відповідач не виплатив позивачу передбачену п.5.20 Колективного договору щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позов в цій частині з урахуванням положень п.2.3.1Положення про порядок нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення працівників Украероруху та даних наведених у довідці за № 4.3-22-188від 23 березня 2021 року підлягає частковому задоволенню, в розмірі 50 499 грн 86к.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
 
          Судом першої інстанції встановлено та апеляційним судом перевірено, що ОСОБА_1 у період з 31 грудня 2014 року до 13 квітня 2020 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с. 6-7).
 
           12 лютого 2020 року позивач отримав під підпис попередження про скорочення посади та наступне вивільнення разом з переліком вакантних посад по підприємству в цілому. У зв`язку з чим жодних заяв на переведення на вакантні посади чи про проходження навчання за рахунок роботодавця, ОСОБА_1 до «Украероруху» не подав.
 
             На підставі заяви ОСОБА_1  від 17 лютого 2020 року йому за наказом «Украерорух» за № 265/в від 17лютого 2020 року надано щорічну відпустку за період роботи з 31 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року в кількості 18 календарних днів (а.с.23-24).
 
              17 лютого 2020 року наказом «Украерорух» за № 266/в надано щорічну відпустку за період роботи з 31 грудня 2019 року по 31 грудня 2020 року в кількості 34 календарних дні (а.с.25-26).
 
                У заявах від 17 лютого 2020 року та від 08 квітня 2020 року ОСОБА_1 просив ДП «Украерорух» виплатити йому при звільненні матеріальні допомоги, передбачені п. 6.25, 6.33, 5.20 та 5.19 Колективного договору (а.с.9,27-28).
 
                13 квітня 2020 року ОСОБА_1 отримав відповідь № 2-03/197/20, відповідно до якої у виплаті матеріальної допомоги при звільненні відмовлено через те, що на підприємстві запроваджені антикризові заходи; діє рішення засідання постійної комісії з проведення колективних переговорів та розгляду змін та доповнень до колективного договору за № 4 від 17 грудня 2019 року щодо призупинення ряду виплат матеріальної допомоги, премій та матеріальних заохочень; виплата винагород за підсумками роботи за рік здійснюється лише за фінансових можливостей підприємства; усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо встановлених, здійснюються за рахунок власних коштів (а.с.10).
 
              Відповідно п. 5.20 колективного договору працівникам виплачується раз на рік у разі надання щорічної відпустки терміном не менш 14 календарних днів щорічна матеріальна допомога на оздоровлення. Нарахування та виплата щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення здійснюється згідно Положення про порядок нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення працівників ДП «Украерорух».
 
              Згідно змін та доповнень до Колективного договору за № 3 від 10 січня 2020 року призупинено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення до 30 червня 2020 року при умові виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 01 липня 2020 року у разі надання щорічної відпустки (без обмежень щодо тривалості такої відпустки, якщо відпустка тривалістю 14 днів була вже надана з 01.01.2020).
 
              Згідно наказу № 197 від 16 березня 2020 року на підприємстві установлено початок простою з  18 березня по 31 травня 2020 року, який пролонговано на підставі наказу підприємства № 410 від 27 травня 2020 року на період з 01 червня по 15 липня 2020 року.
 
                 18 березня 2020 року на підставі протоколу робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру № 32 ДП «Украерорух» прийнято рішення здійснювати лише обов`язкові виплати, які не пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм (заробітна плата для працівників та обов`язкові податки та збори) до 31 травня 2020 року включно з можливістю продовження вказаних заходів з метою досягнення стабілізації фінансового стану підприємства.
 
                Наказом № 245 від 10 квітня 2020 року по підприємству з 10 липня 2020 року змінено істотні умови праці всім працівникам «Украерорух», а саме, встановлено неповний робочий час 0,5 норми тривалості робочого часу, затвердженої на 2020 рік, починаючи з 10 липня 2020 року.
 
          Згідно звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2020 року  сукупний дохід «Украероруху» склав 299 444 грн. За аналогічний період попереднього року сукупний дохід становив 365 401 грн. Відповідно до звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2020 року сукупний дохід «Украероруху» склав 881 601 грн. В той же час за аналогічний період попереднього року сукупний дохід становив 577 954 грн.
 
           Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду, що при звільненні позивача не виплачено матеріальну допомогу, передбачену п.6.25, 5.20 та 5.19 Колективного договору та підтверджується розрахунковими листами згідно табелю за період з січня по квітень 2020 року включно (а.с.131).
            Відповідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
            Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
           Структуру заробітної плати, відповідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», складає: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
          До заохочувальних та компенсаційних виплат, зокрема, належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
          Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
            Відповідно до ч. 3 ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.
           Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.
          Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, а також сторін, які їх уклали.
           Отже, у структуру заробітної плати, крім іншого, входять і компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які передбачені умовами колективного договору.
           Вищевикладене також узгоджується з п. 3.1 Колективного договору укладеного між адміністрацією «Украерорух» та профспілками (зі змінами та доповненнями, внесеними протягом 2015- 2020 років, в редакції від 01 лютого 2020 року) де зазначено, що положення даного договору поширюються на всіх найманих працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілок (а. с. 11-15, 57-65).
            Колективний договір в даній редакції був чинним на момент звільнення позивача та всі його норми є чинними і для ОСОБА_1 . Доказів протилежного позивачем суду не надано.
           Згідно ст. 9 КЗпП України підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.
           У п. 6.25.1 - 6.25.2 Колективного договору розділу 6 «Соціальні гарантії, пільги та компенсації» вказано, що на підприємстві діє Програма соціального захисту (Додаток 19). У випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі :
- при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 5 років 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом;
- за кожний повний рік роботи понад 5 років по 2 посадових оклади з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 20 посадових окладів.
            Відповідно п. 1.4 Програми соціального захисту (Додаток 19 до Колективного договору) гарантіями соціального захисту працівників та інших осіб зазначених у Програмі є: А) працевлаштування за спеціальністю, враховуючи такі обставини - освіта. Кваліфікація, місце проживання та обмеження за станом здоров`я (далі - Фактори); Б) перепідготовка за рахунок коштів Украероруху протягом одного року після втрати можливості виконувати трудові обов`язки у повному обсязі (спливу дванадцятого місяця відповідно до пункту 6.9 Колективного Договору) та наступне працевлаштування в Украерорусі; В) грошова одноразова допомога - при звільненні працівника.
          Згідно п. 1.5 Програми гарантії соціального захисту працівників надаються за черговістю, встановленою пунктом 1.4 Програми. Кожна наступна гарантія надається за умови неможливості надати попередню, окрім підстав, зазначених у пункті 1.3 (в) Програми, за якою передбачається надання виключно грошової допомоги.
          За змістом пункту 2.3.1 Програми, грошова одноразова допомога надається працівникові у випадках неможливості підприємством надати гарантії соціального захисту, зазначені у пункті 1.4 (а) та (б) Програми.
           Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_1 після отримання попередження про звільнення разом з повним переліком всіх вакантних посад по підприємству, не скористався своїми правами, наведеними у абз. А, Б п. 1.4 Програми соціального захисту. В свою чергу суд звертає увагу на те, що грошова одноразова допомога при звільненні надається лише за певної послідовності, а не на вибір вивільнюваного працівника.
          Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги, передбаченої п. 6.25 Колективного договору не вбачається.
            Відповідно п. 5.19 Колективного договору працівники підприємства отримують винагороду за підсумками роботи за рік та за забезпечення високого рівня безпеки польотів згідно Положення про порядок визначення та виплати винагороди за підсумками роботи за рік працівникам «Украерорух». У примітці до даного пункту зазначено також, що преміювання працівників здійснюється лише за фінансової можливості підприємства.
           Із змісту п. 1.5 Додатку 11 до Колективного договору Положення про порядок визначення та виплат винагороди за підсумками роботи за рік працівникам «Украерорух», винагорода за підсумками роботи за рік виплачується на підставі наказу директора підприємства (а.с. 16-17).
           Згідно п. 2.3 вказаного Положення винагорода за підсумками роботи за рік нараховується особам, які звільненні протягом календарного року, в тому числі, за скороченням штату працівників.
           Протягом року на підприємстві не видавався наказ директора «Украерорух» про виплату працівникам винагороди за підсумками роботи за 2019 рік. Доказів протилежного суду сторонами не надано, як і не надано доказів здійснення таким виплат підприємством іншим працівникам.
          Отже,  підстав для задоволення вимог позову в частині стягнення з «Украерорух» матеріальної допомоги, передбаченої п. 5.19 Колективного договору немає.
         Згідно п. 2.1-2.2 Колективного договору він є чинним з дати його підписання, а також зберігає чинність у разі зміни складу, структури, найменування сторін, від імені яких він укладений. Зміни та доповнення до договору вступають в дію з дати підписання документа «Зміни та доповнення до колективного договору» сторонами або з дати, вказаної у змінах.
         Відповідно ст. 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.
         Відповідно п. 5.20 Колективного договору працівникам виплачується раз на рік у разі надання щорічної відпустки терміном не менш 14 календарних днів щорічна матеріальна допомога на оздоровлення. Нарахування та виплата щорічно матеріальної допомоги на оздоровлення здійснюється згідно Положення про порядок нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення працівників «Украероруху».
          20 травня 2020 року у дію вступила нова редакції Колективного договору, за змістом якого п. 5.20, на підставі Змін і доповнень до колективного договору за № 8 від 20 січня 2016 року, виключено.
          Зміни до колективного договору вступили в дію з 20 травня 2020 року, в той час як ОСОБА_1 звільнений з роботи 13 квітня 2020 року, а тому травневі зміни до колективного договору на спірні правовідносини не поширюються.
 
           Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не виплатив позивачу передбачену п.5.20 Колективного договору щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік, тому позов в цій частині з урахуванням положень п.2.3.1Положення про порядок нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення працівників «Украероруху» та даних наведених у довідці за № 4.3-22-188від 23 березня 2021 року підлягає частковому задоволенню в розмірі 50 499 грн 86к.
 
             Посилання позивача в апеляційній скарзі на норми матеріального права та пункти Програми соціального захисту, без зазначення, яким чином, на думку позивача, їх було неправильно застосовано судом першої інстанції, висновків суду не спростовують і не є передбаченою чинним ЦПК України підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.
 
            Доводи апеляційної скарги про те, що пунктом 6.25.3 Колективного договору встановлено, що працівникам на яких не поширюється дія «Програми соціального захисту» у випадку звільнення з підприємства адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі, визначеному за формулою: посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання  в роботі іноземної мови помножений на стаж роботи в «Украерорусі» апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки позивач після отримання попередження про звільнення  разом з повним переліком всіх вакантних посад по підприємству не скористався своїми правами, наведеними у абз. А,Б п.1.4 «Програми соціального захисту». Жодних заяв від позивача про переведення на вакантні посади не надходило та доказів протилежного позивачем апеляційному суду не надано.
     
          Крім того, грошова допомога надається лише  за певної  послідовності, а не на вибір вивільнюваного працівника.  Одноразова грошова допомога, яка передбачена «Програмою соціального захисту» Колективного договору не є обов`язковою виплатою при звільненні, а здійснюється лише за наявності рішення комісії, комісією рішення не приймалося, оскільки були відсутні заяви позивача про переведення та виділення коштів на перепідготовку.
 
          Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було виплачено матеріальну допомогу за 2019 рік, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протягом року на підприємстві не видавався наказ директора «Украерорух» про виплату працівникам винагороди за підсумками роботи за 2019 рік.
         Крім того, із змісту п. 1.5 Додатку 11 до Колективного договору Положення про порядок визначення та виплат винагороди за підсумками роботи за рік працівникам «Украерорух», винагорода за підсумками роботи за рік виплачується лише на підставі наказу директора підприємства.
 
     Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
 
         За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
     Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
 
Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає  підстав для скасування.
 
        Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року -  залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

              Головуючий       

 
              Судді