ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 380/5933/21 пров. № А/857/14326/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І., 
суддя                                                     Матковська З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року (головуючий суддя Сидор Н.Т., м.Львів) у справі №380/5933/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новокалинівського міського голови Юзвяка Богдана Осиповича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору перший заступник Новокалинівського міського голови Чулик Оксана Василівна про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

                                                       В С Т А Н О В И В:

15.04.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Новокалинівського міського голови Юзвяка Богдана Осиповича, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Новокалинівського міського голови Богдана Юзвяка щодо не припинення служби першого заступника міського голови ОСОБА_2 ; зобов`язати Новокалинівського міського голову Юзвяка Богдана Осиповича припинити повноваження та службу в Новокалинівській міській раді першого заступника міського голови Чулик О.В. та звільнити її з посади.
Позов обґрунтовує тим, що проживає у м. Новий Калинів Самбірського району та є членом Новокалинівської міської територіальної громади. Зазначає, що у першого заступника Новокалинівського міського голови ОСОБА_2 відсутня вища освіта відповідного спрямування за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста. Стверджує, що затвердження ОСОБА_2 на посаду здійснено з порушенням статті 5,                     п. 5 ст. 47 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», наказу Національного агентства з питань державної служби від 07.11.2019 № 203-19 «Про затвердження типових професійно-кваліфікаційних характеристик посадових осіб місцевого самоврядування», додатку № 1 до Рішення виконавчого комітету Новокалинівської міської ради від 28.01.2021 № 23 Посадової інструкції першого заступника міського голови, оскільки вона не надавала згоди на проведення  спеціальної перевірки, така перевірка не проводилася взагалі, та в неї відсутня відповідна освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що дії відповідача є протиправними, оскільки порушують його право на працю, адже він має дві вищі освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр та спеціаліст, та є кандидатом на дану посаду за всіма показниками. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Рішенням 4-ої сесії VІІ-го демократичного скликання Новокалиніської міської ради Самбірського району Львівської області від 18.05.2016 № 261 за пропозицією міського голови обрано на посаду першого заступника міського голови ОСОБА_2 .
Рішенням 1-шої сесії VIII-го скликання Новокалиніської міської ради Самбірського району Львівської області від 19.11.2020 № 9 за пропозицією міського голови затверджено на посаду першого заступника міського голови ОСОБА_2 .
12.03.2021 депутат Новокалинівської міської ради І.С.Кільган подав голові Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_3 депутатське звернення з вимогою припинити службу в Новокалинівській міській раді та внести подання на наступну сесію Новокалинівської міської ради про звільнення з посади заступника Новокалинівського міського голови п. ОСОБА_2 у зв`язку з порушенням нею умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування, а саме через відсутність у неї відповідної освіти і професійної підготовки.
Листом від 30.03.2021 № 02/15-557 повідомлено, що першим заступником Новокалинівського міського голови п. ОСОБА_2 не порушено умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування, оскільки вона володіє достатньою кількістю знань та досвіду, а також відповідною освітою та професійною підготовкою.
ОСОБА_1 , покликаючись на те, що затвердження ОСОБА_2 на посаду першого заступника міського голови здійснено без дотримання вимог законів та із порушенням установленої процедури, вважає, що слід зобов`язати Новокалинівського міського голову ОСОБА_3 припинити повноваження та службу в Новокалинівській міській раді першого заступника міського голови ОСОБА_2 та звільнити її з посади.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від  21.05.1997 № 280/97-ВР.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування регулює Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (Закон № 2493-III). Цим законом також визначені загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» право на службу в органах місцевого самоврядування мають громадяни України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території.
На посаду можуть бути призначені особи, які мають відповідну освіту і професійну підготовку, володіють державною мовою та регіональними мовами в обсягах, достатніх для виконання службових обов`язків відповідно до вимог статті 11 Закону України "Про засади державної мовної політики".
Стосовно осіб, які обрані (затверджені) відповідною радою на посади, зазначені в абзаці третьому статті 3 цього Закону, а також стосовно осіб, які претендують на зайняття зазначених в абзаці четвертому статті 3 цього Закону посад в органах місцевого самоврядування, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірка в порядку, встановленому Законом України "Про запобігання корупції".
Статтею 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлені обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходженням служби. Так, на службу в органи місцевого самоврядування не можуть бути прийняті особи: 1) визнані судом недієздатними; 2) які мають судимість за вчинення умисного кримінального правопорушення, якщо ця судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку; 3) які за рішенням суду позбавлені права займати посади в органах державної влади та їх апараті або в органах місцевого самоврядування протягом установленого строку; 5) які у разі прийняття на службу в органи місцевого самоврядування будуть безпосередньо підпорядковані близьким особам.
На посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України "Про запобігання корупції". Посадові особи місцевого самоврядування не можуть бути організаторами і безпосередніми учасниками страйків та інших дій, що перешкоджають виконанню органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування передбачених законом повноважень. Інші обмеження, пов`язані із проходженням служби в органах місцевого самоврядування, встановлюються виключно законами України.
Підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування визначені ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», згідно з якою крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).
Відповідно до абзацу 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Згідно зі ст. 141-1 Кодексу законів про працю України працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.
Відповідно до абз. 3 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости здійснюється шляхом затвердження відповідною радою.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.
Відповідно до частин 1-3 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.
Колегія суддів вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав (свобод, інтересів) осіб у сфері публічно-правових відносин, а матеріальне право на позов в адміністративному судочинстві щодо оскарження бездіяльності, дій чи рішення суб`єкта владних повноважень визнається саме за тими особами, яких вони безпосередньо стосуються, тобто тих, для кого вони породжують, змінюють або припиняють певні правовідносини. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. А гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Натомість, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13  листопада 2019 року в справі №  687/1539/16-а, від 04 лютого 2020 року в справі №  320/7969/17, від               17 лютого  2020 року в справі №  697/835/17.
Не припинення відповідачем повноважень першого заступника міського голови Чулик О.В., за твердженнями апелянта, порушує його право на працю, оскільки, на його переконання, саме він є ідеальним кандидатом на цю посаду за всіма критеріями. Однак, апеляційний суд зазначає, що позивач не є безпосереднім учасником правовідносин публічно-правового характеру щодо призначення на посаду першого заступника міського голови ОСОБА_2 , та жодним чином не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між припиненням повноважень першого заступника міського голови ОСОБА_2 та реалізацією позивачем права на працю. Таким чином, оскільки оскаржувана бездіяльність щодо не припинення повноважень першого заступника міського голови ОСОБА_2 не стосується безпосередньо позивача, колегією суддів не встановлено підстав для висновку, що розгляд і вирішення заявлених вимог матиме юридично значимі наслідки для ОСОБА_1 , а саме - матиме безпосередній вплив на його суб`єктивні права й обов`язки.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                             П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі №380/5933/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	З. М. Матковська