ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року                                                                                      Справа № 918/392/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Коломис В.В. ,  суддя Юрчук М.І. 

без участі представників сторін
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 06.07.2021 (суддя Бережнюк В.В., повний текст складено 08.07.2021) 
у справі № 918/392/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьбудресурс"
до Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"
про стягнення 84 312,79 грн. 3% річних та інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Південьбудресурс" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення 10569,86 грн. - 3% річних та 73742,93 грн. - інфляційних втрат, всього 84312,79 грн.
Причиною звернення позивача до суду стало порушення відповідачем умов Договору поставки від 10.06.2020 № 53-122-01-20-09784 та заборгованість останнього за своєчасно за отриману продукцію на суму 1 019 183,44 грн.
Господарським судом Рівненської області розглядалася справа № 918/1113/20 за позовом ТОВ "Південьбудресурс" до ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення 1071360 грн. боргу та нарахованих 3% річних станом на 23.11.2020. У процесі слухання цієї справи відповідач частково погасив заборгованість. Решта боргу та 3% річних були стягнуті на підставі судового рішення від 03.02.2021, а саме стягнуто 1011973,24 грн. основного боргу та 4636,13 грн. 3% річних (за період 27.09.2020-23.11.2020). Дане рішення набрало законної сили.
У подальшому на підставі відповідних платіжних доручень на виконання судового рішення відповідач повністю погасив стягнуту суму коштів.
У зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості, позивач посилаючись на ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 10569,86 грн. - 3% річних (за період 24.11.2020 - 30.03.2021) та 73742,93 грн. - інфляційних втрат (за період 29.09.2020 - 30.03.2021).
Також позивач просив покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору 2270 грн. за подання позовної заяви та відкодувати оплату послуг адвоката 8000 грн.             
У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що ТОВ "Південьбудресурс" не заявляло письмової вимоги про оплату інфляційних втрат у розмірі 73742,93 грн. та 3 % річних в розмірі 10569,86 грн. до ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська АЕС". Як наслідок, у підприємства відповідача не виникло відповідного зобов`язання щодо оплати вказаних сум. Тобто відповідач не міг порушити зобов`язання, якого не виникло. Враховуючи вищезазначене, просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ВП "Рівненська АЕС" 3% річних та інфляційних втрат. Також відповідач заперечував щодо відшкодування позивачу оплати послуг адвоката в розмірі 8000 грн., оскільки вважає таку суму необґруновано завищеною.             
Представником позивача до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати коштів у якості витрат на правничу допомогу, також надано відповідь на відзив, в якому останній підтримує позицію, викладену у позовній заяві.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.07.2021 у справі № 918/392/21 позов ТОВ "Південьбудресурс" задоволено. Стягнуто з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на користь ТОВ "Південьбудресурс" 10569,86 грн. - 3 % річних, 73742,93 грн. - інфляційних втрат, 8000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 2270 грн. - витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою № 12666/001-юр від 19.07.2021, в якій просить останнє змінити в частині стягнення з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Вирішити питання розподілу судових витрат за результатами апеляційного розгляду справи № 918/392/21.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення по справі в частині стягнення 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та таким, що ухвалене судом з порушенням норм процесуального та матеріального права враховуючи, що розмір стягнутої суми витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги є значно завищеним, неспівмірним із складністю справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 ( головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Дужич С.П., суддя Коломис В.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.07.2021 у справі № 918/392/21; постановлено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропонувати позивачу подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України протягом 10 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.
Від позивача на адресу суду 06.09.2021 надійшов відзив від 31.08.2021 №31-08/21, в якому останній просить, зокрема, поновити пропущений строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. Вказує, що станом на 31.08.2021 ухвала про відкриття апеляційного провадження від 26.07.2021 не була отримана ані позивачем, ані представником позивача. Позивач ознайомився із вказаною ухвалою суду лише 30.08.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Розглянувши подане клопотання, судом враховується наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 262 ГПК України, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.
Статтею 263 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження; відзив на апеляційну скаргу має містити: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, - за наявності; 3) обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; 4) у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; 5) перелік матеріалів, що додаються; відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судових рішень (рішення); до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У відповідності до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
За приписами  ч. 4 ст. 262 ГПК України, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно, це не є строк, який встановлений законом.
Таким чином, можливість продовження встановленого судом процесуального строку обумовлена поданням відповідної заяви учасника справи до закінчення цього строку.
Судом встановлено, що ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 отримано 30.07.2021 представником позивача за довіреністю за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Тобто останнім днем на подання відзиву на апеляційну скаргу або заяви про продовження строку на подання відзиву є 09.08.2021. Однак, всупереч зазначеному, заявник подав відзив на апеляційну скаргу разом із клопотанням на поновлення строку для подання відзиву лише 01.09.2021 (згідно відмітки пошти на конверті), тобто поза межами встановленого судом строку, клопотання про продовження такого строку заявник до суду не подавав.
Частиною другою статті 118 України передбачено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскільки відзив на апеляційну скаргу із клопотанням подано після закінчення встановленого судом процесуального строку, то на підставі частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України, відзив на апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції залишає без розгляду.
Водночас, за розпорядженням керівника апарату суду від 15.09.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі № 918/392/21 Дужича С.П. у період з 13.09.2021 по 01.10.2021 включно, відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено автоматизовану заміну судді-члена колегії у справі № 918/392/21; визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тимошенко О.М.,  суддя Коломис В.В., суддя Юрчук М.І.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Оскільки рішення Господарського суду Рівненської області від 06.07.2021 у справі № 918/392/21 оскаржується лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд апеляційної інстанції, з огляду на вимоги ст.269 ГПК України, переглядає справу лише в цій частині.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання правової допомоги, у тому числі і представництва інтересів у суді, ТОВ "Південьбудресурс" звернулося до Адвокатського об`єднання "Лохматов і партнери", про що було укладено відповідний Договір про надання правової допомоги від 04.03.2021 № 04-03/21.                       
Згідно п.1.2. Договору адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання щодо виконання функцій представника та надання правової допомоги для захисту прав, свобод, законних інтересів клієнта в будь-яких справах що стосуються клієнта, а клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню винагороду за надання правової допомоги та компенсацію фактичних витрат, пов`язаних з виконанням договору.
Для здійснення представництва у даній справі Адвокатське об`єднання визначило (уповноважило) наступного адвоката - Лохматов Андрій Олександрович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 317, видане 20.04.2000), який склав та підписав позовну заяву, а також адвоката - Кравцов Андрій Віталійович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001577, видане 28.02.2018), який брав участь у судових засіданнях.                                                                                                                                     
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано суду Договір про надання правової допомоги 04.03.2021 № 04-03/21, Додаткову угоду від 12.04.2021 № 4 до Договору про надання правової допомоги 04.03.2021 № 04-03/21, Акт приймання - передачі наданих послуг за договором від 14.06.2021 №4 , рахунок на оплату від 14.06.2021 № 32 на суму 8000 грн.
В матеріалах справи наявне платіжне доручення від 14.06.2021 № 170, згідно якого ТОВ "Південьбудресурс" сплатило кошти на суму 8000 грн. Адвокатському об`єднанню "Лохматов і партнери". Призначення платежу: надання юридичних консультацій згідно рахунку від 14.06.2021 № 32.                       
Відповідач, в свою чергу, заперечив проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу. При цьому зазначав, що справа, не є складною, доказом чого є розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки не потребує якихось додаткових експертиз, додаткового аналізу судової практики, складності при формуванні правової позиції, судова практика у цих справах є сталою, отже рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі мінімальний, що в свою чергу також говорить про не співмірність. не розумність та не відповідність критеріям реальності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу адвоката з боку Позивача. Просив суд, у відповідності до частини 5 статті 126 ГПК України, зменшити розмір необгрунтовано завищених витрат.
Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу зазначив, що матеріали справи містять беззаперечні докази отримання позивачем правової допомоги та її оплати та дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, доведеною, співмірною із ціною позову та відповідає категорії та складності справи.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи таке.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом з тим, згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Матеріалами справи стверджується, що розмір позовних вимог у даній справі становить 84312,79 грн., які визнано судом обгрунтованими, законними та такими що підлягають задоволенню. Вказані вимоги відповідачем не визнавались, що випливає з наданих суду заперечень у відзиві. 
Спір розглянуто судом за правилами спрощеного провадження, виходячи з положень ст. 247 ГПК України. Під час розгляду відбулося два судових засідання, у яких участь брав представник позивача адвокат Кравцов А.В.                                                                                         
Судовою колегією враховується, що згідно поданих позивачем доказів адвокатським об`єднанням надано послуги, розмір і вартість яких обраховано в Додатковій угоді № 4 від 12.04.2021. При цьому зазначено, що сукупно витрачений час складає 8 годин. Зокрема:
- ознайомлення з документами договірної справи та рішеннями судів по справі № 918/1113/20 - 1 година;
- надання усних консультацій та роз`яснень, які стосуються предмету спору та визначення правової позиції відповідно до побажань Клієнта - 0,5 години;
- розрахунок 3% річних та індексу інфляції за прострочення оплати вартості поставленого товару - 1 година;
- складання та підготовка до відправки позовної заяви до Господарського суду Рівненської області - 4,5 години;
- ознайомлення з відзивом, складання та підготовка до відправки відповіді на відзив до Господарського суду Рівненської області - 1 година.
Ставка за годину роботи адвоката стронами погоджена у розмірі 1000,00 грн., внаслідок чого сума гонорару склала 8000,00 грн.
Судом констатується, що посилаючись на неспівмірність заявленої суми витрат на правничу допомогу, скаржник в апеляційній скарзі та поданих до суду першої інстанції запереченнях вказує лише на відсутність складності у вирішенні даного спору (розгляд в спрощеному провадженні, відсутність потреби в додаткових експертизах тощо). Разом з цим, з огляду на встановлений ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат, суду не надано жодних доказів того, що 8 годин витраченого часу є надмірними або не відносяться до послуг у даному спорі. Відсутні будь-які докази того, що визначена сторонами ставка за годину роботи адвоката є завищеною у регіоні їх надання (Запорізька область) в порівнянні із середньозваженими ціновими пропозиціями. Саме лише посилання на нескладність спору не може вважатися достатньою підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу.
Доказів на спростування вищевикладеного апелянтом до суду не подано.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за наявності заперечень відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, дійшов правомірного висновку, що сума 8000 грн. є розумним розміром витрат на послуги адвоката у даній справі, оскільки зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами, наданими послугами, витраченим часом та обсягом наданих послуг, такі витрати мають характер необхідних, що відповідає критеріям розумності, справедливості та не є надмірним тягарем для відповідача.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 06.07.2021 у справі № 918/392/21 в частині стягнення 8000 грн. на професійну правничу допомогу відповідає матеріалам справи та ґрунтується на чинному законодавстві.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами розгляду апеляційної скарги у справі 918/392/21, судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                         
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 06.07.2021 у справі № 918/392/21 залишити без змін.  
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Справу № 918/392/21 повернути  Господарському суду Рівненської області.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.