ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6056/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 листопада 2021 року                                                                       м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є.,Собківа Я.М.,  за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну  скаргу  Головного управління ДПС України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду  від 30  квітня 2021  року  в справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   до   Головного управління ДПС України у Київській області  про визнання протиправним і скасування рішення,
В С Т А Н О В И Л А:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1   у липні 2020 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив    визнати протиправним і скасувати рішення від 20.05.2020 №0055365305 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оспорюване рішення прийнято ГУ ДПС у Київській області внаслідок бездіяльності та безвідповідальності відповідних посадових осіб відповідача, причетних до підготовки та прийняття вказаного рішення, оскільки отримавши на початку 2019 року вимогу про сплату боргу з єдиного внеску, позивач зробив все для з`ясування причин виникнення вказаного боргу, після чого виконав всі вимоги контролюючих органів для приведення інтегрованої картки платника у відповідність до поданої звітності з єдиного внеску за 2017 рік. Крім того, зазначив, що рішенням ДПС України від 18.02.2021 за №3810/6/99-00-06-02-01-06 про розгляд скарги повідомлено позивача, що 11.01.2021 контролюючим органом проведено коригування інтегрованої картки платника, у зв`язку з чим заборгованість, на яку сформовано оскаржувану вимогу, не обліковується. Отже, вимога про сплату боргу від 10.11.2020 №0-26262-13 ГУ ДПС у Київській області вважається відкликаною, а предмет оскарження  відсутній.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30  квітня 2021 року позов задоволено.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що  відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску, яка обліковувалась на інтегрованій картці платника - позивача до 11.01.2021 і яка стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення підтверджує, що рішення ГУ ДПС у Київській області №0055365305 від 20.05.2020 є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та  недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції під час розгляду та вирішення справи не врахував правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 06.05.2020 у справі № 804/1290/16, згідно з якими порушення строків сплати єдиного внеску є підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені.
Також в апеляційній скарзі відповідач просив суд апеляційної інстанції здійснити заміну сторони (відповідача) правонаступником згідно з  постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №  893.
Згідно зі  статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України  у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893  територіальні органи Державної податкової служби (далі - ДПС України) як юридичні особи публічного права було ліквідовано, їх права та обов`язки перейшли до Державної податкової служби та її територіальних органів у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.
Наказом ДПС України від 30.09.2020 № 529 утворено територіальні органи Державної податкової служби як її відокремлені підрозділи, зокрема Головне управління ДПС у Київській області, які з 01.01.2021 розпочали здійснення повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються.
Головне управління ДПС в Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (ЄДРПОУ 44096798) є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС в Київській області (ЄДРПОУ 43141377) у відповідних сферах діяльності.
Враховуючи викладене, Суд допускає процесуальну заміну скаржника відповідно до частини першої  статті 52 КАС України.  
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Скаржника та правильності висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає  задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи,  позивач зареєстрований, як фізична особа-підприємець і перебуває на обліку у Вишгородському управлінні ГУ ДПС у Київській області з 22.09.2015 на спрощеній системі оподаткування  платник 3 групи 15 %.
З 01.01.2017 по 01.04.2017 перебував на загальній системі оподаткування.
Позивачем у 2018 році самостійно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік №15026 від 09.02.2018 та задекларовано дохід в сумі: 2112 грн.
Станом на 09.02.2018 в інтегрованій картці платника податків виникла недоїмка в сумі: 1906,17 грн.
Позивач звернувся до ГУ ДПС у Київській області з заявою про зняття актуальності Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік №15026 від 09.02.2018.
У відповідь на подану заяву в червні 2019 року позивач отримав від ДФС України лист від 29.05.2019 №24760/6199-99-13-02-01-15, в якому зазначено, зокрема, що: «ДФС підготовлено лист до Пенсійного фонду України щодо надання можливості повторного подання Вами Звіту за 2017 рік відповідно до вимог Порядку №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 №511)».
14 серпня 2019 року позивач повторно подав через Електронний кабінет платника (https://cabinet.tax.gov.ua) виправлений Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік. Прийняття Звіту за 2017 рік органами ДФС підтверджується Квитанцією №2.
Податковим органом прийнято податкові вимоги про сплату боргу від 14.11.2018 №Ф-136081-53 на суму: 1897,71 грн; від 13.02.2019 №Ф-136081-53 на суму: 1894,89 грн; від 10.05.2019 №Ф-40767-53 на суму: 1889,07 грн.
Відповідач також прийняв рішення від 20 травня 2020 року за №0055365305 про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму  4474,74 грн. з них 3145,85 грн. - штраф, та 1328,89 грн. - пеня.
Отримавши від відповідача чергову вимогу про сплату боргу від 10 листопада 2020 року за №Ф-26262-13 на суму: 6363,81 грн, 21 грудня 2020 року позивач оскаржив її в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
18 лютого 2021 року позивач отримав на електронну пошту копію рішення ДПС України від 18.02.2021 за №3810/6/99-00-06-02-01-06 про розгляд скарги. У рішенні ДПС України зазначено, зокрема, таке: "За даними інтегрованої картки платника, загальна сума заборгованості, станом на 31.10.2020, становила: 6363,81 грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Київській області сформовано вимогу боргу (недоїмки) від 10.11.2020 №Ф-26262-13. Поряд з цим, 11.01.2021 контролюючим органом проведено коригування інтегрованої картки платника, у зв`язку з чим заборгованість, на яку сформовано оскаржувану вимогу, не обліковується. Отже, вимога про сплату боргу від 10.11.2020 №0-26262-13 ГУ ДПС у Київській області вважається відкликаною, предмет оскарження  відсутній».
Скрін-шоти з Електронного кабінету позивача станом на 18 лютого 2021 року також підтверджують відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску.
Вважаючи рішення від 20 травня 2020 року за №0055365305  протиправним, позивач звернулася до адміністративного суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до вимог  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України  Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування  від 08.07.2010 №2464-УІ (далі - Закон №2464-УІ.)
Відповідно до п.2 ст.1 Закону №2464-УІ, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Виключно Законом №2464-УІ визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п.2 ст. 2 Закону №2464-УІ).
Відповідно до абз.4 ч.14  ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.
Абзацом 7 ч.4 ст.25 Закону про ЄСВ передбачено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску, узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до абз.11 ч.4 цієї ж  статті Закону  про ЄСВ, у разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.
Згідно з п.4 ч.1 ст.6 Закону про ЄСВ, платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення податкового органу та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.
Частиною 4 статті 8 Закону про ЄСВ визначено, що порядок нарахування, обчислення і стати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування -  Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п.  17.1.7 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію.
Пункт  56.1 статті 56 ПК України, встановлює, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пункт  109.1 статті 109 ПК України  зазначає, що «податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених ним Кодексом та іншим законодавством, контроль ні дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач подав заяву про зняття актуальності звіту за 2017 рік, тому самостійно виправив помилку, натомість відповідач протягом десяти місяців «недоїмку» на інтегрованій картці платника (позивача)  не зняв.
З рішення ДПС України від 18.02.2021 за №3810/6/99-00-06-02-01-06 про розгляд скарги  вбачається, що за даними інтегрованої картки платника, загальна сума заборгованості, станом на 31.10.2020, становила 6363,81 грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Київській області сформовано вимогу боргу (недоїмки) від 10.11.2020 №Ф-26262-13. Поряд з цим, 11.01.2021 контролюючим органом проведено коригування інтегрованої картки платника, у зв`язку з чим заборгованість, на яку сформовано оскаржувану вимогу, не обліковується.  Отже, вимога про сплату боргу від 10.11.2020 №0-26262-13 ГУ ДПС у Київській області вважається відкликаною, а предмет оскарження  відсутній».
З огляду на викладене,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску, яка обліковувалась на інтегрованій картці платника - позивача до 11.01.2021 і яка стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення підтверджує, що рішення ГУ ДПС у Київській області №0055365305 від 20.05.2020 є протиправним і підлягає скасуванню, відповідно позовні вимоги - задоволенню.
Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат не оскаржується, а тому законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині в силу приписів ст. 308 КАС України апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає з підстав, наведених вище.
Також колегія судів відхиляє доводи скаржника про неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 06.05.2020 у справі № 804/1290/16, оскільки правовідносини сторін у справі № 804/1290/16 та у справі, яка розглядається, не є подібними, що позбавляло суд першої інстанції врахувати висновки Верховного Суду,  як це передбачено ч. 5 ст. 242 КАС України. Так, у справі № 804/1290/16 судами першої та апеляційної інстанції встановлені обставини справи, які свідчили про неможливість позивачем виконати обов`язок щодо своєчасної сплати нарахованого єдиного внеску у зв`язку із арештом коштів. Натомість, у справі, яка розглядається, правовідносини сторін виникли у зв`язку із помилковим нарахуванням відповідачем санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску.  
Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія  Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно  до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС України у Київській області  залишити без задоволення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30  квітня 2021  року  залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 04 листопада 2021  року.

Головуючий суддя	Л.Т. Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків