Справа № 441/2262/19                        Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М. 
Провадження № 22-ц/811/1563/21                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 18.12.2019 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 23.07.2010 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1352, у шлюбі дітей не мають, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, як наслідок тривало проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до відповідача почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити.
Заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 19 березня 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.
Вирішено розірвати шлюб укладений між ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , що значиться зареєстрованою на АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючою на АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючим на АДРЕСА_1 ) зареєстрований 23 липня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1352.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив  ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 .Вважає рішення суду незаконним. В апеляційній скарзі зазначає, що про факт розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем йому стало відомо лише 29 липня 2020 року. Зазначає, що в судове засідання по справі за позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбувідповідач не з`явився та не подав відзив на позовну заяву, у зв`язку з тим, що не знав про існування судового процесу та не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. В апеляційній скарзі просить заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 березня 2020 рокускасувати.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25 листопада 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 07 грудня 2021 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам позивачки і моральним засадам суспільства, що має важливе значення, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, а отже шлюб носить формальний характер.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували 23.07.2010 шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1352, у шлюбі дітей не мають, сторони понад сім місяців проживають окремо та не спілкуються, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю.
Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. 
В даному ж випадку ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не встановлено, що збереження шлюбу можливе і його збереження не буде суперечити інтересам позивача чи відповідача.
Оскільки, як зазначила позивачка по справі – ОСОБА_3 в своїй позовній заяві, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, як наслідок тривало проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до відповідача почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам.
У зв`язку з тим, що позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. 
Слід звернути увагу, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З моменту звернення позивачки з даним позовом до моменту постановлення даного судового рішення сторони мали достатньо часу для примирення, а позивачка вправі була скористатися своїм правом відмови від позову, однак такого не відбулося, сторони не примирилися.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, на безпідставність твердження скаржника про те, що він не був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, оскільки в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20), із якої вбачається, що ОСОБА_6 повідомлявся про наявність в провадженні Городоцького районного суду Львівської області позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та мав можливість подати відзив на позовну заяву. Окрім цього, із матеріалів справи вбачається, що за місцем реєстрації ОСОБА_2 надсилалась судова повістка про виклик в судове засідання призначене на 19 березня 2020 року.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 березня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 березня 2020 року- залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2021 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник