УХВАЛА

30 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 140/16581/20
адміністративне провадження № К/9901/26907/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мацедонської В.Е., 
суддів: Кашпур О.В., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021  року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021  року
у справі №  140/16581/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про визнання дій протиправними та стягнення суддівської винагороди, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Волинській області,  третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати суддівської винагороди в обмеженому розмірі, за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року, згідно зі статтею 29 Закону України  «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2020 року; стягнення недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року в сумі 99 299,95 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021  року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області щодо нарахування та виплати судді Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1 суддівської винагороди в обмеженому розмірі, за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, згідно з статтею 29 Закону України  «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року.
Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області на користь судді Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1 недонараховану та недоплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в сумі 99299,95 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять  грн. 95 коп.).
Рішення суду в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021  року рішення Волинського    окружного адміністративного суду        від    16 січня 2021    року в справі № 140/16581/20     - скасовано в частині задоволеної позовної вимоги щодо визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області щодо нарахування та виплати судді Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1 суддівської винагороди в обмеженому розмірі, за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, згідно з  статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"  - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року, прийнято в цій частині постанову, якою в задоволенні даної позовної вимоги - відмовлено.
У решті рішення Волинського    окружного адміністративного суду        від    16 січня 2021    року в справі № 140/16581/20 - залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Волинській області подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
Відповідач повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, яку зареєстровано 14 червня 2021 року.
Однак, ухвалою від 01 липня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику з тих самих підстав, а саме - незазначенням підстав касаційного оскарження.
19 липня 2021 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області втретє подало касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2021 року касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області залишено без руху з установленням строку у 10 днів для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви, а також уточненої касаційної скарги із належним обґрунтуванням зазначеної відповідачем підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга.
Вищевказана ухвала отримана скаржником 16 серпня 2021 року.
25 серпня 2021 року від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області подавало повторні касаційні скарги, оскільки попередньо подані були повернуті скаржнику. Крім того, наголошує, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Також, скаржник вказує про те, що  оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції йому не було направлено в паперовій формі, а лише в електронному вигляді, а тому, на його думку, офіційно постанова вважається неврученою.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
Разом з тим, згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду, касаційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області вперше подана (здана на пошту) 12 травня 2021 року. Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику, яку ним отримано 07 червня 2021 року, що підтверджується відміткою на супровідному листі від 02 червня 2021 року. Повторно подана касаційна скарга (зареєстрована в суді 14 червня 2021 року) також повернута скаржнику ухвалою від 01 липня 2021 року, та отримана ним 08 липня 2021 року. Втретє скаржник звернувся до суду 19 липня 2021 року.  
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подані касаційні скарги після повернення Верховним Судом, в найкоротші терміни без зволікань та перевищення строків касаційного оскарження, що свідчить про цілеспрямованість дій відповідача щодо касаційного оскарження.
Щодо виконання вимог ухвали від 10 серпня 2021 року у частині подання до суду уточненої касаційної скарги із належним обґрунтуванням зазначеної відповідачем підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга, суд зазначає наступне.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, відповідачем зазначено, що він подає касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України.
При цьому, в обгрунтування вказаної підстави касаційного оскарження, скаржник зазначає, що існує висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та вказує, що такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 340/1916/20, однак в іншому випадку посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження,  який визначає, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах - відсутній. Але такі підстави є взаємовиключними, та не можуть вважатись судом належним обгрунтуванням підстав касаційного оскарження.
Також скаржник зазначає, що для правильного вирішення спору потрібно визначити належного відповідача у правовідносинах, що склались, але Верховний Суд не висловлював правової позиції з приводу того, хто має бути відповідачем за відповідним позовом. У свою чергу, скаржник посилається на правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду у справах №520/13014/20 від 23 червня 2021 року, №160/12091/20, №260/3598/20, №460/6542/20, №560/6831/20 від 22 липня 2021 року, що виконання рішень судів вказаної категорії має здійснюватись за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених в Державному бюджеті головному розпоряднику бюджетних коштів - ДСА.
Наведене обґрунтування підстави звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
А отже, скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги у частині подання уточненої касаційної скарги із належним обґрунтуванням зазначеної відповідачем підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга.
За приписами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.
Враховуючи відсутність складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку з відпустками суддів Мацедонської В. Е., Кашпур О.В., розгляд цієї скарги відбувся після їх виходу на роботу.
Керуючись статтями 169, 328, 329, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Поновити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Волинській області строк на подання касаційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 140/16581/20.
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 140/16581/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про визнання дій протиправними та стягнення суддівської винагороди - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                        В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                            О. В. Кашпур
                                                                                                                     Н. В. Шевцова