СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року                            м. Харків                        Справа № 905/1340/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Барбашова С.В. , суддя  Пелипенко Н.М.
за участю секретаря судового засідання Казакової О.В. 
та представників сторін:
позивача  –  не з`явився, 
відповідача  – не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.3080) на рішення Господарського суду Донецької області від 03.09.2021 (суддя Фурсова С.М., повний текст складено 03.09.2021) у справі №905/1340/21
за позовною заявою Акціонерного товариства “Українська залізниця” (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; код ЄДРПОУ 40075815) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” (49602, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; код ЄДРПОУ 40081237)
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ” (85621, Донецька область, Мар`їнський район, село Вовчанка(п), вулиця Нагорна, будинок 1А; код ЄДРПОУ 33959754) 
про стягнення 157 690 гривень, 
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Курахівська ЦЗФ” ” про стягнення штрафу у розмірі 157 690 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.03.2021 відповідачем зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Добротвір Львівської залізниці на адресу ДТЕК Добротвірська ТЕС (вантажоодержувач) відправлено в залізничних вагонах вугілля кам`яне. При проведені контрольного зважування маси вантажу на попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці виявлено, що маса вантажу у вагонах №56872609, №56289606 не відповідає масі, вказаній відправником в накладній №53648655, про що складено комерційний акт №450003/183 від 27.03.2021. У зв`язку із вказаними обставинами, позивачем на підставі ст.ст.118,122 Статуту залізниць України нараховано відповідачу штраф у розмірі  157 690  грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.09.2021 у справі №905/1349/21 позов задоволено.
Вказане рішення суду мотивоване, зокрема, тим, що невідповідність фактичної маси вантажу даним, які зазначені відправником (відповідачем) у накладній, відповідно до ст.129  Статуту залізниць України засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом №450003/183 від 27.03.2021, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам  Статуту залізниць України  та «Правил складання актів» та є підставою для стягнення з відповідача штрафу, передбаченого ст.ст.118,122 Статуту залізниць України.
Місцевий господарський суд відмовив  в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, зазначивши про те, що відсутні підстави вважати розмір штрафу надмірно великим у порівнянні з допущеним відповідачем порушенням. Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що невиконання вимог «Правил технічної експлуатації залізниць України», зокрема, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак, створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права,  просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким зменшити розмір штрафу та задовольнити позовні вимоги частково. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що при застосуванні положень ст.551 ЦК України, суд має враховувати ступінь виконання боржником зобов`язання, причини невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, обставини незначного прострочення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення. 
Як зазначає відповідач, суд першої інстанції не врахував, що розмір штрафу значно перевищує розмір вартості перевезення; ціна позову  у цій справі перевищує 69 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; неточність вказаної у накладній ваги є незначною; відповідачем не завдано позивачу збитків; загрози руху залізничного транспорту не було. 

Позивач відзив на апеляційну скаргу суду не надав. 

В судове засідання 23.11.2021 сторони не з`явилися,  хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Відповідно до ч.12  ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено сторін про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та  відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2021 ТОВ “ДТЕК “Курахівська ЦЗФ” (вантажовідправник), з первісної станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Добротвір Придніпровської залізниці на адресу ДТЕК Добротвірська ТЕС (вантажоодержувач) відправило за залізничною накладною №53648655 (а.с.14), зокрема у вагонах №56289606, №56872609 вантаж – вугілля кам`яне. 
При оформленні залізничної накладної №53648655 від 25.03.2021 відповідачем вказано масу вантажу у вагоні №56289606 – 69 500 кг, у вагоні №56872609 – 71 000 кг (а.с.14 зворот).
Масу вантажу  відправник визначив на вагонних вагах (150т), заводський номер 0934 (п.26 вказаної залізничної накладної). 
В накладній також відображено, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником (п.28 залізничної накладної). 

27.03.2021 на шляху прямування вагонів на попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було здійснено перевірку маси вантажу у вагонах, за результатами якої виявлено, що маса вантажу у вагонах №56289606, №56872609  не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №53648655. Вказані обставини зафіксовані в актах  загальної форми №536 та №537 (а.с.22, 23).
Факт невідповідності фактичної маси вугілля кам`яного у вагонах  №56289606, №56872609 його масі, зазначеній відправником  в залізничній накладній,  став підставою для складання залізницею комерційного акта №450003/183 від 27.03.2021 (а.с.15-17), відповідно до якого, контрольне зважування вагонів проведено на справних 150т. електронно-тензометричних вагах №032 ст.Нижньодніпровськ-Вузол (повірка 30.09.2020). 
Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (яким було здійснено зважування), інтервал між оглядами-перевірками  - 6 місяців; державна перевірка  ваг здійснена 30.09.2020 (а.с.27). 
У вказаному акті 450003/183 від 27.03.2021 зафіксовано, що  фактична маса брутто вагону №56289606 складає 93 950 кг,  тара вагона за перевізним документом - 23600 кг, фактична маса вантажу нетто -70 350 кг, що більше ваги зазначеної в накладній на 850 кг.  Фактична маса вагону брутто  №56872609  складає 91600 кг, тара вагона за перевізним документом - 19500 кг, фактична маса вантажу нетто - 72100 кг, що більше ваги зазначеної в накладній на  1100 кг. 
У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження вантажу в обох вагонах трапецевидне, по документу значиться вище бортів, фактично в вагоні №56872609 вище бортів на 10 см, в вагоні №56289606 нижче бортів на 30 см, маркування п`ятьма поздовжніми борознами. Поглиблень немає, маркування не порушене. Виявлена різниця завантаження візків: у вагоні №56872609 – 3330 кг, що перевищую половину вантажопідйомності на 2200кг; у вагоні №56289606 – 4450 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 2650 кг. Вагон №56872609 глуходоний, без торцевих дверей, вагон №56289606 без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагони справні. При повторному зважуванні вагонів вага підтвердилася. Вагони затримані для відвантаження надлишку вантажу та усунення різниці завантаження візків. 
Комерційний акт №450003/183 від 27.03.2021 підписали: заступник начальника станції – Швець А.О., приймальноздавальник вантажу – Здор Ю.Ю., агент з розшуку вантажів – Кузьміч Т.І.

Позивачем також надано суду виписку із книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, що містить дані про результати проведеної перевірки маси вантажів у спірних вагонах (а.с.25).

Після зважування надлишок вантажу з вагонів №56289606, №56872609  на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці був перевантажений у вагон №67180034, що підтверджується актом загальної форми №561 від 30.03.2021  (а.с.21) та направлений за досилочною накладною №46321923 (а.с.13).
Вагони №56289606, №56872609 після перевантаження надлишку були відправлені за призначенням за досилочною накладною 46213054 (а.с.12). 
По прибутті на станцію призначення спірних вагонів №56289606, №56872609 і вагону №67180034, в якому  був надлишок, працівниками залізниці була здійснена перевірка ваги в вагонах і в комерційному акті у розділі “Є”  (а.с.18 зворот) зроблена відмітка про те, що різниці з відомостями  комерційного акту не виявлено.
Комерційний акт попутної станції було зареєстровано на станції призначення під №450003/183/14 (а.с.18).

Судова колегія враховує наступне. 
Відповідно до  ст. 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Статтею 6  Статуту залізниць України  та п. 1.2 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених  наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000  встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 37  Статуту залізниць України  визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що  перевозяться  насипом і наливом,  а також інші вантажі,  зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.5 «Правил приймання вантажів до перевезення», затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.
Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої  наказом Міністерства інфраструктури України № 442 від 31.07.2012.
Згідно п.7 вказаних Правил, маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. 
Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Приписами пункту  ст.129 Статуту залізниць України визначено, що  обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. 
Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортному документі. 
Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

«Правила складання актів» затверджено  наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.
Відповідно до п. 2 «Правил складання актів», затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею (аналогічна правова думку викладена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17).

Як свідчать матеріали справи, для засвідчення обставин невідповідності фактичної маси вантажу у вагонах №56289606, №56872609 даним, вказаним вантажовідправником у залізничній накладній №53648655, позивачем на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, відповідно до вимог ст.129 Статуту залізниць України складено комерційний акт №450003/183 від 27.03.2021 (а.с.15-17).
Вказаним актом зафіксовано, що у залізничній накладній №53648655 маса вантажу  у вагоні  №56289606 за перевізним документом складає 69500 кг, натомість фактична маса - 70350 кг, що більше на 850 кг; маса вантажу  у вагоні  №56872609  за перевізним документом складає 71000 кг, натомість фактична маса - 72100 кг, що більше на 1100 кг.

Зі змісту комерційного акту вбачається, що перевірка маси вантажу у вагонах №56289606, №56872609  за накладною №53648655 здійснено залізницею шляхом зважування на 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах №032 ст.Нижньодніпровськ-Вузол (повірка 30.09.2020). 
Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №14  станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (яким було здійснено контрольне зважування), дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ становить 6 місяців (а.с.26-27).  
Відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг перед спірним зважуванням вагонів відповідача здійснена 30.09.2020 (а.с.27). 
Отже, на час контрольного зважування (27.03.2021), електронно-тензометричні ваги №032 станції Нижньодніпровськ-Вузол були повірені, як цього вимагає п.5 «Правил приймання вантажів до перевезення».
Відповідачем  не надано суду доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

В накладній №53648655 міститься інформація про те, що відповідач визначив  вагу вантажу на вагонних вагах (150 т), заводський №0934.
Таким чином,  вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким самим способом (шляхом зважування на вагах), як і залізниця.

Комерційний акт №450003/183 від 27.03.2021 підписали: заступник начальника станції – Швець А.О., приймальноздавальник вантажу – Здор Ю.Ю., агент з розшуку вантажів – Кузьміч Т.І.

Стосовно повноважень осіб, які підписали комерційний акт судова колегія зазначає наступне.
Згідно з пунктом 10 «Правил складання актів» комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Отже, у пункті 10 цих Правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища: начальник станції і начальник вантажного району, а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. 
За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Заступник начальника станції Швець А.О. (посадова інструкція якого додана до позову, а.с.29-31) уповноважений на підписання комерційного акту в силу його посадового становища, відповідно до  п.10 «Правил складання актів». 
Повноваження приймальноздавальника вантажу – Здор Ю.Ю. на підписання комерційних актів підтверджується наявним у справі наказом №9 від 12.01.2021  начальника станції (а.с.28), відповідно до якого Здор Ю.Ю. призначено відповідальною особою, яка має право підпису комерційних актів замість начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи.
Повноваження агента з розшуку вантажів – Кузьміч Т.І. на підписання комерційних актів підтверджено її робочою інструкцією (п.1 розділу 2), яка затверджена заступником начальника станції (а.с.32).
Отже, комерційний акт №450003/183 від 27.03.2021 підписаний уповноваженими особами (працівниками станції) у відповідності до п. 10 «Правил складання актів»,  за своєю формою та змістом відповідає вимогам  Статуту залізниць України  та «Правил складання актів», а тому є  належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній фактичній масі вантажу.

Згідно із ст. 122  Статуту залізниць України  за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Аналогічні положення містяться в п.5.5 розділу 5 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених  наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644
Відповідно до ст.118  Статуту залізниць України  штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі проїзної плати. 
При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
Відповідно до залізничної накладної №53648655 провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №56289606 складає 15769 грн., у вагоні №56872609  також 15769 грн. грн. (а.с.14 зворот).
Згідно з приписами статей 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 157690  грн., а отже, розрахунок позивача є арифметично правильним. 

У відзиві на позов та в апеляційній скарзі відповідач просить зменшити розмір штрафу. Відповідач посилається на те, що при застосуванні положень ст.551 ЦК України, суд має враховувати ступінь виконання боржником зобов`язання, причини невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, обставини незначного прострочення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення. 
Як зазначає відповідач у відзиві на позов та в апеляційній скарзі, розмір штрафу значно перевищує розмір вартості перевезення; ціна позову  у цій справі перевищує 69 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; неточність вказаної у накладній ваги є незначною; відповідачем не завдано позивачу збитків; загрози руху залізничного транспорту не було. 

З цього приводу судова  колегія зазначає наступне. 
Згідно з ч.1  ст.233 Господарського кодексу України,  у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Нарахування штрафу у п`ятикратному розмірі провізної плати встановлено законодавчо в п.118 Статуту залізниць України, який затверджено  постановою Кабінету Міністрів України, у зв`язку з чим, у суду  відсутні підстави оцінювати  його як надмірно великий.
Враховуючи наведене, судова колегія вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що  розмір штрафу значно перевищує розмір вартості перевезення, а ціна позову у цій справі перевищує 69 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 24  Статуту залізниць України  вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. 
Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Відтак, недотримання вимог, визначених  Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122  Статуту залізниць України. 
При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122  Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 29.04.2021 у справі №905/1450/20, від 27.03.2020 у справі №917/500/19, від 05.02.2019 №914/2339/17, які відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, враховуються судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. 

Судова колегія звертає увагу апелянта, що застосовуючи положення ст.118  Статуту залізниць України  слід  мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником визначених цією статтею порушень, встановлених залізницею під час перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці в зв`язку з цим збитки.
Наведене спростовує доводи відповідача про необхідність врахування обставини відсутності у позивача збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення. 

Також слід прийняти до уваги, що у спірних правовідносинах  штрафна санкція не є договірною, а випливає із вказаних вище положень  Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. У зв`язку із вказаним, посилання відповідача на незначну неточність у визначеній ним масі вантажу, необхідність врахування ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, незначного періоду прострочення – є безпідставними, оскільки Статутом залізниць України не передбачено підстав зменшення штрафу за будь-яких причин.

Відповідачем не доведено наявність обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, зокрема, недоведеними є його посилання на  негайне усунення ним допущеного порушення.  

В апеляційній скарзі відповідач посилається  на постанову Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №917/500/19.
Спір у вказаній справі №917/500/19 стосувався стягнення з вантажовідправника на користь АТ «Укрзалізниця» штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача. 
В п.8.13 зазначеної постанови суду касаційної інстанції висловлено позицію про те, що передбачений пунктами 118, 122 Статуту залізниць України штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Правова позиція суду у справі №905/1340/21 узгоджується із зазначеними вище висновками Верховного Суду. 

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.
Отже, позовні вимоги  про стягнення з відповідача штрафу в повному розмірі - 157690 грн. правомірно задоволені судом першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Донецької області. 
Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального  і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача  без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 03.09.2021 року  у справі №905/1340/21-   без змін.
З урахуванням приписів  статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст.276,  282,  Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача  залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Донецької області від 03.09.2021 року у справі №905/1340/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено  29.11.2021р.

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко