Постанова                                    
Іменем України
 
10 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 753/21023/18
 
провадження № 61-6908св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк  Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідачі: державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Вітько Маріанна Мирсаєтівна, Товариство 
з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», 
треті особи: Акціонерне товариство «Правекс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ПФМ Акцент», ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року у складі судді Мицик Ю. С. та постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Іванової І. В., Пікуль А. А.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Вітько М. М. (далі - державний реєстратор 
Вітько М. М.), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Правекс Банк» (далі - АТ «Правекс Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «ПФМ Акцент» (далі - ТОВ «ПФМ Акцент») , ОСОБА_2 , про визнання протиправною дії та скасування реєстраційної дії.
Позовну заяву мотивовано тим, що 24 жовтня 2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством комерціний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ  «Правекс-Банк»), правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», укладений кредитний договір № 575?006/08Р на суму 350 000,00 дол. США. На виконання зобов`язнь за кредитним договором, між нею та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладений договір іпотеки № 575-006/08Р, відповідно до умов якого вона, передала в іпотеку ПАТ КБ «Правекс-Банк» належне їй нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення № 1-2 кафе Піцерія (літ. А), загальною площею 112,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 липня 2018 року № 131800638, їй стало відомо про те, що 03 липня 2018 року право власності на групу нежилих приміщень зареєстровано за ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, від 13 березня 2018 року, серія та номер: 
374; договору іпотеки № 575-006/08Р (з договорами про внесення змін та доповненнями), від 24 жовтня 2008 року, серія та номер: 6511. 
Проте вона всупереч вимогам підпункту 3.2.2.1 підпункту 3.2.2 пункту 3.2 договору іпотеки від 24 жовтня 2008 року № 575-006/08Р, статтей 35, 37 Закону України «Про іпотеку», пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), не отримувала від іпотекодержателя жодної вимоги, у якій би зазначалося про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі від іпотекодавця до іпотекодержателя права власності. Окрім того, державний реєстратор 
Вітько М. М. порушив порядок проведення реєстраційних дій, що визначений частиною першою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки 03 липня 2018 року внесено до Державного реєстру прав відомості про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» на групу нежилих приміщень № 1-2 кафе Піцерія (літ. А), загальною площею 112,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а  вже потім - 05 липня 2018 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 05 липня 2018 року, індексний номер 41903994, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності. ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» на час набуття права власності на предмет іпотеки (03 липня 2018 року) вже не було кредитором і не володіло правом вимоги  за договором іпотеки від 24 липня 2008 року 
№ 575-005/08Р.
Просила визнати протиправними дії державного реєстратора Вітько М. М. щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» права власності на групу нежилих приміщень № 1-2 кафе Піцерія (літ. А), загальною площею 112,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати відповідне рішення державного реєстратора Вітько М. М. від 05 липня 2018 року, індексний номер: 41903994
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року 
в позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що станом на 03 липня 2018 року, дату вчинення реєстраційної дії державним реєстратором Вітько М. М. щодо державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» на предмет іпотеки, ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» було кредитором за кредитним договором від 24 жовтня 2008 року № 575-006/08Р та володіло правом вимоги за ним.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши, що документи, на підставі яких реєстратором приймалося рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал», відповідали пункту 61 Порядку № 1127 та статтям 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ОСОБА_1 отримала нотаріально посвідчену заяву про усунення порушень зобов`язання, дійшов правильного висновку про те, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» була проведена відповідно до норм чинного законодавства.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» права на звернення стягнення на предмет іпотеки апеляційний суд зазначив, що 26 травня 2017 року ПАТ КБ «Правекс-банк» відступив ТОВ «ФК «Авістар» право вимоги за кредитним договором на суму 471 267,02 дол. США, 13 березня 
2018 року ТОВ «ФК «Авістар» відступило право вимоги ТОВ «ФК Фінтайм Капітал» на вказану вище суму коштів,26 червня 2018 року ТОВ «ФК Фінтайм Капітал» відступило ОСОБА_3 право лише в частині, а саме на 411 267,02 дол. США, залишивши за собою право вимоги за кредитним договором на суму 
60 000,00 дол. США та право вимоги за договором іпотеки, а отже, на момент звернення стягнення на предмет іпотеки у ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» було право грошової вимоги до ОСОБА_1 як боржника та іпотекодавця.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У квітні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційну скаргу обгрунтовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій  неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, а саме застосували норми права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду 
від 22 жовтня 2018 року у справі № 127/26867/16-ц (провадження 
№ 61-11589св18), від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18), у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц (провадження № 14-2цс19), 
від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19), 
у постанові Верховного Суду України від 11 квітня 2017 року у справі 
№ 822/864/15.
Суди не взяли до уваги, що обставини, встановлені щодо ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» у іншій справі № 296/10422/18, є преюдиційними і не потребують доказуванню у справі, яка переглядається.
Суди не звернули уваги, що іпотекодавець не отримував повідомлення від кредитора про усунення порушень кредитного договору, а свідоцтво про передачу заяви від приватного нотаріуса не є належним та допустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам закону.
ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» на час вчинення реєстраційної дії не мало права вимоги, оскільки відступила таке право фізичній особі ОСОБА_3 . 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У червні 2021 року ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Вважає, що судові рішення ухвалені внаслідок правильного встановлення судом обставин справи і застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду є необгрунтованим, оскільки вони прийняті у справах, правовідносини у яких не є подібними до правовідносин у справі, яка переглядаєтся.   
Фактичні обставини справи, встановлені судами
24 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк» укладений кредитний договір № 575-006/08Р на суму 350 000,00 дол. США.
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 
від 24 жовтня 2008 року № 575-006/08Р, 24 жовтня 2008 року між 
 ОСОБА_1  та АКБ «Правекс-Банк» укладений договір іпотеки 
№ 575-006/08Р, згідно з яким ОСОБА_1  передала в іпотеку АКБ «Правекс-Банк» належне їй майно, а саме: групу нежилих приміщень № 1-2 кафе Піцерія (літ. А), загальною площею 112,5 кв. м, що знаходяться за адресою:  АДРЕСА_1 .
Внаслідок укладення договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 13 березня 2018 року ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» набуло права іпотекодержателя за договором іпотеки від 24 жовтня 2008 року № 575-006/08Р.
Відповідно до підпункту 3.2.2.1 підпункту 3.2.2 пункту 3.2 договору іпотеки №  575-006/08Р право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя, якщо протягом 30-ти календарних днів іпотекодавець не задовольнить вимогу іпотекодержателя про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов даного договору, в якій зазначається про звернення стягнення шляхом передачі від іпотекодавця до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.
Згідно з підпунктом 3.2.2.2 підпунку 3.2.2 пункту 3.2 договору іпотеки 
№ 575-006/08Р право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя на наступний день після закінчення 30-ти денного строку відповіді на вимогу, що надсилається іпотекодержателем відповідно до підпункту 2.4.1 договору.
Відповідно до підпункту 2.4.1 пункту 2.4. договору іпотеки № 575-006/08Р письмова вимога про усунення порушень зобов`язань повинна бути оформлена 
у вигляді офіційного листа на адресу іпотекодавця із зазначенням вимог, необхідних для виконання.
На виконання умов договору іпотеки № 575-006/08Р ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» 19 березня 2018 року звернулось до приватного нотаріуса Гембарської С. І. 
з метою фіксування факту направлення позивачу вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки для позасудового врегулювання на підставі договору.
Приватним нотаріусом Гембарською С. І. у свідоцтві про передачу заяви засвідчено факт передання позивачу зазначеної вимоги та звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Пальчинськая і Партнери» 
від 18 травня 2018 року, яким визначено ринкову вартість предмета іпотеки - групи нежилих приміщення № 1-2 кафе Піцерія (літ. А), загальною площею 
112,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , 
в розмірі 1 500 000,00 грн. Вимога була вручена позивачу 30 березня 2018 pоку, про що зроблено відмітку кур`єром ТОВ «Експрес Мото Україна»у накладній 
№ 6688-28188.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державним реєстратором Вітько М. М. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), від 05 липня 2018 року, індексний номер 
№ 41903994, відповідно до якого право власності на групу нежилих приміщень 
№ 1-2 кафе Піцерія (літ. А), загальною площею 112,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал». Підставою  виникнення права власності зазначено: договір іпотеки 
№ 575-006/08Р (зі змінами), серія та номер: 651, виданий 24 жовтня 2008 року, видавник Антипова І. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, серія та номер: 374, виданий 13 березня 2018 року, видавник Шевченко І. Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, серія та номер: 426, 427, виданий 26 травня 2017 року, видавник Черленюх Л. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених 
у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається 
у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).
Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, зокрема, статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
За змістом статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки 
в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Згідно із статтею 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згіно з частиною першою статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і далі, 
у редакції, чинній на час вчинення реєстраційних дій) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:  1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу 
в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.
На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна (частина друга статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству 
і поданим документам. 
Згідно з пунктом 57 Поряду № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, подається, зокрема, документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.
Відповідно до пункту 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
У наведених правових нормах визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, 
і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора, у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що відповідно до підпункту 3.2.2.1 підпункту 3.2.2 пункту 3.2 договору іпотеки від 24 жовтня 2008 року №  575-006/08Р, укладеного між  ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк», право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя, якщо протягом 30-ти календарних днів іпотекодавець не задовольнить вимогу іпотекодержателя про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов даного договору, в якій зазначається про звернення стягнення шляхом передачі від іпотекодавця до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.
Згідно з підпунктом 3.2.2.2 підпункту 3.2.2 пункту 3.2 договору іпотеки 
№ 575-006/08Р право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя на наступний день після закінчення 30-ти денного строку відповіді на вимогу, що надсилається іпотекодержателем відповідно до підпункту 2.4.1 Договору.
Відповідно до підпункту 2.4.1 пункту 2.4. договору іпотеки № 575-006/08Р письмова вимога про усунення порушень зобов`язань повинна бути оформлена 
у вигляді офіційного листа на адресу іпотекодавця із зазначенням вимог, необхідних для виконання.
Внаслідок укладення договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 13 березня 2018 року ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» набуло права іпотекодержателя за договором іпотеки від 24 жовтня 2008 року 
№ 575-006/08Р.
На виконання умов договору іпотеки № 575-006/08Р ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» 19 березня 2018 року звернулось до приватного нотаріуса Гембарської С. І. 
з метою фіксування факту направлення позивачу вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки для позасудового врегулювання на підставі договору.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про неотримання повідомлення 
в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» спростовуються матеріалами справи.
Так, приватним нотаріусом Гембарською С. І. у свідоцтві про передачу заяви засвідчено факт передання позивачу зазначеної вимоги та звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Пальчинськая і Партнери» 
від 18 травня 2018 року, яким визначено ринкову вартість предмета іпотеки - групи нежилих приміщення № 1-2 кафе Піцерія (літ. А), загальною площею 
112,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , 
в розмірі 1 500 000,00 грн. Вимога була вручена позивачу 30 березня 2018 pоку, про що зроблено відмітку кур`єром ТОВ «Експрес Мото Україна»у накладній 
№ 6688-28188.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору 
№ 575-006/08Р у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» 
19 березня 2018 року через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарську С. І. направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, в якій ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» визначило зміст порушених зобов`язань, суму боргу за кредитним договором 
№ 575-006/08Р, у розмірі 471 267,02 дол. США станом на 19 березня 2018 року, яка була вручена позивачці 30 березня 2018 року, дійшов правильного висновку про те, що документи, на підставі яких реєстратором приймалося рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал», відповідали пункту 61 Порядку № 1127 та статтям 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ОСОБА_1 отримала нотаріально посвідчену заяву про усунення порушень зобов`язання, 
а отже, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за 
ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» була проведена відповідно до норм чинного законодавства.
Посилання в касаційній скарзі на порушення порядку проведення реєстраційної дії з державної реєстрації не заслуговують на увагу, оскільки реєстрацію нерухомого майна державний реєстратор Київської філії КП «Реєстраія нерухомості» Вітько М. В. провела відповідно до положень частини третьої 
статті 13 та 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» на час вчинення реєстраційної дії не мало права вимоги, оскільки відступило таке право фізичній особі ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, оскільки 13 березня 2018 року ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» набуло право вимоги до позивача за кредитним договором у сумі 471 267,02 дол. США та право вимоги за договором 
іпотеки, ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал», маючи заборгованість у сумі 
471 267,02 дол. США відступило 26 червня 2018 року ОСОБА_3 лише в частині 411 267,02 дол. США, залишивши собі право вимоги за кредитним договором 
в частині 60 000,00 дол. США та право вимоги за договорм іпотеки.
Доказів, що ОСОБА_3 здійснив оплату за договором уступки, суду не надано.
Посилання у касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 127/26867/16-ц (провадження 
№ 61-11589св18), від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18), у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц (провадження № 14-2цс19), 
від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19), 
у постанові Верховного Суду України від 11 квітня 2017 року у справі 
№ 822/864/15, не заслуговують на увагу, оскільки у справах встановлені інші фактичні обставини.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах першої та апеляційної інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
З огляду на викладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального 
і процесуального права.
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку 
з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі  колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                  І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк