ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/1216/20
адміністративне провадження № К/9901/266/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі №580/1216/20 (А/857/10956/20) за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» про стягнення податкового боргу.
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Головне управління ДПС у Черкаській області (далі - позивач, контролюючий орган) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» (далі - відповідач, Товариство) про стягнення податкового боргу в сумі 23811073,57 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наявна сума заборгованості відповідача є узгодженою, у встановлені строки до бюджету не сплачена, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року (суддя Денисюк Р.С.) позов задоволено, стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» в банках, обслуговуючих платника податків та за рахунок готівки, що належить платнику податків на користь держави податковий борг в розмірі 23811073,57 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що за відповідачем рахується податковий борг, який в добровільному порядку ним не сплачений, а позивач дотримався процедури її стягнення, що є підставою для задоволення позовних вимог. 
4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позовних вимог контролюючого органу відмовлено.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що сума, яка вказана у вимозі від 18.06.2019 № 7848-17 в розмірі 9904898,79 грн не відповідає фактичному розміру боргу, який просить стягнути з Товариства контролюючий орган. Обґрунтувань щодо невідповідності сум, зазначених у розрахунку податкового боргу позивачем не надано, що не було враховано судом першої інстанції та свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог контролюючого органку про стягнення податкового боргу на загальну суму 23811073,57 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року та залишити в силі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року.
6. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 23811073,57 грн, що підтверджується розрахунком сум податкового боргу (а.с.39) та зворотнім боком облікової картки Товариства з акцизного податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (а.с.40-45).
Податковий борг по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів ТОВ «Вог Рітейл» виник на підставі податкових повідомлень-рішень: №0000662301 від 25.07.2016 на суму 5 884 820,48 грн (а.с.34); №252/0001982100 від 26.07.2016 на суму 4 323 501,02 грн (а.с. 36); №251/0001962200 від 26.07.2016 на суму 3 941 990,87 грн (а. с. 37) та пені, нарахованої відповідно до статті 129 Податкового кодексу України в розмірі 9 660 761,20 грн.
Узгодження грошового зобов`язання за податковими повідомленнями - рішеннями №252/0001982100 від 26.07.2016 та №251/0001962200 від 26.07.2016 відбулося в порядку судового оскарження у справі № 803/1160/16, а за податковим повідомленням - рішенням №0000662301 від 25.07.2016 у справі № 803/1166/16.
Постановою Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №803/1160/16 підтверджено правомірність визначення контролюючим органом ТОВ "Вог Рітейл" податкового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 26.07.2016 №252/0001982100, №251/0001962200 (а.с.59-63).
Постановою Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №803/1166/16 підтверджено правомірність визначення контролюючим органом ТОВ «Вог Рітейл» податкового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів згідно з податковим повідомленням-рішенням від 25.07.2016 №0000662301 (а.с.64-68).
Таким чином, грошове зобов`язання, визначене вказаними податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженим.
Загальна сума податкового зобов`язання, яке набуло статусу узгодженого, становить 14 150 312, 40 грн та у зв`язку з його несплатою платнику нараховано пеню в сумі 9660761,20 грн відповідно до вимог ст.129 Податкового кодексу України. Загальна сума податкового боргу ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» становить 23811073, 57 грн.
Наявність податкового боргу та його розміру Товариством не заперечується.
З метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС у Черкаській області на підставі статті 59 Податкового кодексу України сформовано податкову вимогу №7848-17 від 18.06.2019 на суму 9904898,79 грн, яка була надіслана Товариству у встановленому порядку за його зареєстрованим місцезнаходженням та вручена довіреній особі відповідача 24.06.2019 (а.с. 38), що також підтверджується Товариством у відзиві на позовну заяву.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. Підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій контролюючий орган зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку, передбаченому пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення не врахував відповідних висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №818/1117/16. Так вказана постанова вмотивована тим, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, його повного погашення платником за всіма видами податків і зборів. 
9. Відповідачем відзиву на касаційну скаргу контролюючого органу подано не було.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
10. Надаючи оцінки доводам скаржника у касаційні скарзі колегія суддів касаційної інстанції виходить з вимог частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).
Таким чином, грошове зобов`язання, визначене контролюючим органом, яке оскаржене платником податків в судовому поряду,  набуває статусу узгодженого з дня набрання судовим рішенням законної сили. 
Отже грошові зобов`язання за податковими повідомленнями - рішеннями №0000662301 від 25.07.2016, №252/0001982100 від 26.07.2016 та №251/0001962200 від 26.07.2016 є узгодженими з дати ухвалення судом касаційної інстанції судових рішень про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства про скасування вказаних податкових повідомлень - рішень, а саме з 14.11.2018 та 18.12.2018.
Відповідно до підпункту 14.1.162. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки. Пунктом 129.1. статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 вказаного Кодексу визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).
В свою чергу нормами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту його повного погашення за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Проте у разі зміни суми податкового боргу, зокрема його збільшення, нормами Податкового кодексу України не передбачено обов`язку контролюючого органу повторно формувати та вручати платнику податків податкову вимогу. 
Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому податкового боргу - контролюючим органом має бути сформована нова податкова вимога.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року (справа № 810/2533/16), від 19 лютого 2019 року (справа № 818/1117/16), від 04 березня 2019 року (справа №2а-6053/11/1070), від 25 лютого 2020 року (справа №1340/5767/18).
З урахуванням вищевказаного правового регулювання спірних правовідносин та  встановлених обставин у справі, зокрема, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 23 811 073, 57 грн, розмір якого Товариством не заперечується та доказів слати якого надано не було, при цьому контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, зокрема було направлено податкову вимогу, яка отримана відповідачем та не оскаржена, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на невідповідність суми податкового боргу, вказаного в податковій вимозі, та суми податкового боргу, що просить стягнути з Товариства контролюючий орган.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
11. Наведене вище у сукупності дає підстави вважати, що судом першої інстанцій повно та всебічно встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів сторін. 
12. З огляду на встановлені обставини справи в сукупності та враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга Головного управління ДПС у Черкаській області підлягає задоволенню.
13. Відповідно до п. 4 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
14. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша ст. 352 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області задовольнити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі № 580/1216/20 скасувати та залишити в силі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року.  

Постанова набирає законної сили з дати її пприйняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова