Єдиний унікальний номер 237/814/20 
Номер провадження 22-ц/804/2112/21        

                                                               ПОСТАНОВА
                                                         ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - судді: Мірути О.А.
суддів: Корчистої О.І., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання – Цимбала Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у цивільній справі № 237/814/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», третя особа Курахівська міська рада, про захист прав споживачів на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 11 червня 2021 року, ухваленого в приміщенні Мар`їнського районного суду Донецької області, (суддя Сенаторов В.А.), повний текст рішення складений 22.06.2021 року,

                                                                В С Т А Н О В И В:

        КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» в інтересах Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Курахівська міська рада, про захист прав споживачів. Просили зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» вжити заходи до ліквідації аварії шляхом проведення за власний кошти ремонтних робіт на трубопроводі холодного водопостачання, який пошкоджений за адресою АДРЕСА_1 , також стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтували тим, що позивачка ОСОБА_1 26 квітня 1991 року придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , пізніше приватизувала земельну ділянку для обслуговування будинку, відповідно до розміру квартири. 
Відповідно до Договору від 01.03.1993 року власником вищевказаного будинку є Курахівська ДРЕС. Документів, які б свідчили про перехід права власності від Курахівської ДРЕС до інших осіб, немає.
04.02.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» укладено Договір про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441, відповідно до умов п. 1.1 якого відповідач зобов`язаний надавати позивачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, а позивач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату отриманих послуг згідно діючих тарифів.
В п. 1.2 вищевказаного Договору зазначено, що точкою розподілу, у якій відбувається передача послуг від відповідача до позивача в багатоквартирному будинку, є зона балансової належності балансоутримувача внутрішньобудинкових мереж. Позивачі зазначають, що даний пункт Договору не розповсюджується на договірні відносини, оскільки будинок АДРЕСА_1 , не є багатоквартирним будинком, тому вважають, що в Договорі не встановлена точка розподілу відповідальності з водопостачання між позивачами і відповідачем.
На думку позивачів, відповідач, в порушення умов Договору, не надає їм послуги з централізованого водопостачання належної якості, оскільки мережа водопостачання є непридатною та не відповідає технічним умовам через порив трубопроводу за адресою: АДРЕСА_1 , через який відбувається витік питної води. Позивачі зазначають, що комунальні послуги подаються з порушенням вимог до їх якості з 15.01.2020 року.
Позивачі вказують, що неодноразово зверталися до відповідача та Курахівської міської ради з вимогою усунути недоліки мережі водопостачання, однак відповідач не виконує своїх обов`язків за Договором та не проводить ремонт трубопроводу. 
Крім того, позивачі зазначають, що представники відповідача не зробили заміри тиску, проби води у приміщенні споживачів, проігнорували вимогу щодо проведення експертизи з якості послуги холодного водопостачання, не підписують та не реагують на акти-претензії, які неодноразово направлялися позивачами на адресу відповідача.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

    Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 11 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.    
  
        КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

         У апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які приєдналися до апеляційної скарги, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі.  

       УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

            Позивачі вважають, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було допущено до судового процесу представника відповідача, який належним чином не підтвердив свої повноваження. 
Звертають увагу на той факт, що у висновку судового рішення не зазначено, на підставі яких доказів зроблено висновок про той факт, що можлива аварія, яку просять усунути позивачі, виникла на прибудинковій земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ОСОБА_4 . 
Вважають, що саме Курахівська ДРЕС повинна відповідати за стан мережі холодного водопостачання, оскільки ОСОБА_1 не є власником трубопроводу холодного водопостачання. 
             Оскільки відповідачем практично не надаються позивачам належні послуги з холодного водопостачання та це відбувається з причини перебування лінії в аварійному стані,  вважають, що відповідач безпідставно вимагає оплату нібито на ремонт труб для постачання води та відмовляє їм у законному праві на постачання холодної води.   
  Так як договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 між Курахівською міською радою та будь якими фізичними чи юридичними особами не укладався, акт прйому - передачі земельної ділянки відсутній, вважають, що земельна ділянка на якій сталася аварія, є комунальною власністю, що підтверджено витягом з ДЗК, а тому питання, хто повинен обслуговувати дану лінію, повинно вирішуватися між відповідачем та третьою особою. 

        УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідачем було надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що повноваження представника юридичної особи під час розгляду справи в суді першої інстанції були підтверджені належним чином засвідченою копією довіреності. 
Вказують на той факт що відповідачем постійно, в межах їх компетенції вживаються заходи реагування на звернення позивача, представники ДТЕК Курахівська ТЕС неодноразово намагалися відвідати квартиру споживачів для зняття показників лічильників, однак позивачі не надавали доступу до обстеження, про що складалися відповідні акти. 
Також відповідачем, в межах їх повноважень, наданих законодавством, здійснювались заміри тиску водопостачання, під час заміру тиск в трубопроводі відповідав заявленим параметрам, що підтверджує належне виконання відповідачем умов укладеного між позивачем та відповідачем договору. 
Вважають, що позивачі не змогли довести обставину, що ділянка трубопроводу холодного водопостачання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в тому числі водопровідні води до квартири АДРЕСА_3 у вищевказаному будинку, належать відповідачу на праві власності, оренди або іншого права. 
Також наголошують, що відповідно до п.1.2. договору № 5441 про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води від 04.02.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, «Точкою розподілу, в якій здійснюється передача послуг від виконавця до споживача у багатоквартирному будинку є зона балансової належності балансоутримувача внутрішньо будинкових мереж». 
            Для будинку АДРЕСА_3 цією зоною є водопроводний колодязь, розташований біля кафе «Молодіжне». 
Таким чином, водопровідна мережа від колодязя до будинку АДРЕСА_3 не передана в оренду відповідачу, бо не є власністю Курахівської міської ради. 
Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок суб`єкта господарювання здійснювати ремонт майна, яке не перебуває у нього. 
Вважають посилання відповідачів на те, що причиною надання послуги холодного водопостачання неналежної якості є аварія трубопроводу на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_4 , яка перебуває у користуванні іншої особи, безпідставним, оскільки належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про наявність такої аварії трубопроводу на вищевказаний земельній ділянці позивачем суду не надано, а з доказів, наявних матеріалах справи, неможливо встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку, між можливою аварією та наданням позивачем послуг холодного водопостачання певної якості.
Наполягають, що вимоги п. 2 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідачем не порушені та додають, що питна вода відповідачу подається своєчасно, безперервно та відповідної якості.
З урахуванням викладеного, відповідач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

         Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та їх представник адвокат Стретович І.С.  у судовому засіданні апеляційного суду, преведеному в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримали, просили рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.  
  Представник відповідача ОСОБА_5 за довіреністю, у судовому засіданні апеляційного суду у задоволенні апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін, врахувавши доводи, викладені у відзиві.

  Представник Курахівської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

       ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

  Згідно з Договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.03.1993 року, укладеним між Курахівською ДРЕС та позивачем ОСОБА_1 , власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 19-20). Ця обставина визнається сторонами та не потребує доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.02.2020 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21).
04.02.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», в особі Керівника департаменту зовнішніх мереж та комунікацій ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», укладений Договір про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441, відповідно до умов п. 1.1 якого відповідач зобов`язаний надавати позивачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, а позивач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату отриманих послуг згідно діючих тарифів та у строк, визначений договором. Умовами п.п. 8.1 договору визначено, що договір діє з 01.01.2013 до 31.12.2013 року. Договір вважається щороку пролонгованим, якщо за п`ять днів до закінчення його терміну однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору (а.с. 10-15).
Відповідно до наказу ВАТ «Донбасенерго» від 20.09.2003 року № 73 «Про передання до комунальної власності», рішення Курахівської міської ради від 23.10.2003 року № IV/15-3 «Про прийом мереж тепло-водопостачання, каналізації та очисних споруд ВАТ «Донбасенерго» до комунальної власності територіальної громади м. Курахове», листа ПАТ «Донбасенерго» від 10.02.2020 року № 01-1.1/00254, об`єкти житлового фонду, теплові, водопровідні та каналізаційні мережі, які знаходились на балансі структурної одиниці ВАТ «Донбасенерго» «Кураховекомуненерго», було передано до комунальної власності Курахівської міської ради, зокрема, технічну документацію по мережам холодного водопостачання (а.с. 6, 76-77, 79-81 т.1).
Відповідно до договору оренди від 21.02.2005 року № 210205-1К23/20, укладеного між ТОВ «Східенерго», в особі директора СО «Курахівська ТЕС», ТОВ «Східенерго» як Орендарем та Курахівською міською радою як Орендодавцем, Орендодавець передає Орендарю в тимчасове оплатне користування майно, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Курахове. Згідно п. 3.3.3. договору, Орендар зобов`язаний здійснювати за власний рахунок технічне обслуговування та поточний ремонт, що необхідні для утримання орендованого майна в робочому стані. При проведенні Оредарем технічного обслуговування та поточного ремонту майна згода на це Орендодавця не вимагається. Відповідно до п. 5.1. договору, капітальні ремонти та інше поліпшення майна здійснюються Орендарем для підтримки майна в робочому стані з наступним відшкодуванням Орендодавцем понесених Орендарем витрат в розмірі затверджених Курахівською міською радою сум на відповідний бюджетний період (а.с. 54-63 т.1 ).
   У переліку орендованого майна мережі житлових будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 відсутні( а.с. 60-63 т.1).
За інформацією, наданою Курахівською міською радою, технічна документація на ділянку трубопроводу холодного водопостачання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у Курахівській міській раді відсутня (а.с. 73 т.1).
  На підтвердження своїх вимог, позивачами надані акти-претензії від 15.01.2020 року, 27.01.2020 року, 12.06.2020 року та 25.06.2020 року, які посадовими особами відповідача не підписані ( а.с. 17,18, 180,181 т.1), докази направлення їх відповідачу відсутні.
Згідно акту від 15.04.2020 року, складеного контролером відділу по реалізації теплової енергії та послуг Департаменту по теплових мережах ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», який надав в якості доказу позивач, 15.04.2021 року позивач не допустив контролерів для перевірки показників водоміру холодної води. Зі слів позивача, показники водоміру холодної води не змінилися та складають 257 (т. 2 а.с. 124).
Згідно до акту Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів № 000003 від 2 грудня, відповідач пояснив, що в ході перевірки з 02.12.2020 року по 03.12.2020 року, з представниками ВП «Курахівська теплова електрична станція» та представниками Курахівської міської ради був спланований спільний виїзд за адресою проживання позивачів задля встановлення факту наявності або відсутності холодної води. Позивачами представники суб`єктів, які повинні були здійснювати такий державний нагляд, не були допущені до здійснення вказаних заходів з невідомих причин (т. 2 а.с. 21-27).
       З повідомлення на оплату послуг за березень 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 зазначені показники лічильників холодної води всередині будинку -257 (т.2 а.с. 139).

        ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , до якої приєдналися позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не підлягає задоволенню.

        МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні
Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі, з наступних підстав.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що факт надання послуги холодного водопостачання неналежної якості позивачеві не підтверджений належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами. 
Також позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність аварії  трубопроводу на земельній ділянці, вказаної позивачем та з доказів, наявних в матеріалах справи, неможливо встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між можливою аварією та наданням позивачами послуг з холодного водопостачання певної якості.
Крім того, оцінюючи доводи позивача щодо ефективності обраного у спірних правовідносинах способу захисту, суд першої інстанції зробив висновок, що позивачами  обрано такий спосіб захисту їх нібито порушених прав, як зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зобов`язати відповідача вжити заходів до ліквідації аварії шляхом проведення за власний кошт ремонтних робіт на трубопроводі холодного водопостачання, який пошкоджений за адресою: АДРЕСА_1 , не належить позивачам, а перебуває у користуванні іншої особи, яка не є учасником цієї цивільної справи. 
Встановивши під час судового розгляду обставини щодо осіб, на права і обов`язки яких може вплинути конкретне судове рішення, суд позбавлений права залучити їх до судового розгляду за власної ініціативи. Відповідних заяв щодо залучення до розгляду справи особи власника (володільця) квартири АДРЕСА_5 або АДРЕСА_6 на права та обов`язки якої може вплинути рішення суду, від учасників справи не надходило.    
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з Договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.03.1993 року, укладеним між Курахівською ДРЕС та позивачем ОСОБА_1 , власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 19-20). 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.02.2020 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21).
           04.02.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» в особі Керівника департаменту зовнішніх мереж та комунікацій ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» укладений Договір про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441, відповідно до умов п. 1.1 якого відповідач зобов`язаний надавати позивачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, а позивач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату отриманих послуг згідно діючих тарифів та у строк, визначений договором. Умовами п.п. 8.1 договору визначено, що договір діє з 01.01.2013 до 31.12.2013 року. Договір вважається щороку пролонгованим, якщо за п`ять днів до закінчення його терміну однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору (а.с. 10-15).
            Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, у редакції, яка була чинна на час виникнення правовідносин, передбачено поділ житлових будинків на багатоквартирні та одноквартирні(садибні). Зокрема, у пп.1 п. 2.1 розділу 2 цієї Інструкції зазначено, що багатоквартирний житловий будинок – житловий будинок, до складу якого входить більше, ніж одна квартира.
            Керуючись вищевикладеною Інструкцією, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що на момент укладання Договору від 04.02.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» належний ОСОБА_1 будинок мав статус   багатоквартирного.
   Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, на підставі договору № 5441 від 04.02.2014 року між сторонами виникли правовідносини з надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води.
Договір про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441 від 04.02.2014 року сторонами розірваний не був, недійсним судом не визнавався. 
Отже, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Невиконання або неналежне виконання цивільних обов`язків, зокрема, за договором, є підставою цивільно-правової відповідальності. 
Цивільно-правова відповідальність може наставати лише за наявності підстав, до яких відносяться: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього у її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 18.03.2021 року у справі № 461/2321/20).
  Позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 предьявлены позовны вимогим до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», оскільки вони вважають, що саме відповідачем порушуються їх права наданням неякісних послуг через аварію трубопровода, яка сталася в будинку АДРЕСА_3 .
Абзацем 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені загальні способи захисту порушеного права.  Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком їх у ст. 16 ЦК України, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист, проте суд може вийти за межи позовних вимог лише у разі, коли обраний судом спосіб захисту цивільного права не передбачений законодавством.
   Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
   На підставі наданих сторонами доказів та обставин, визнаних сторонами по справі судом першої інстанції правомірно встановлено, що між сторонами по справі наявні договірні правовідносини щодо надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води.
Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Права та обов`язки споживача встановлені статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, споживачі мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
  Статтями 12, 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачене договірне врегулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни) на які затверджуються уповноваженими органами.
У відповідності до п. 3-5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності; індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно ч. 2 цієї ж статті, договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 12, 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни) на які затверджуються уповноваженими органами.
В п. 1, 6 ч. 2 ст. 23 вищезазначеного Закону вказано, що підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення зобов`язані забезпечити виробництво та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору; вжиття заходів щодо забезпечення населення питною водою у випадках порушень функціонування систем централізованого водопостачання та водовідведення (аварійні ситуації).
Пунктом 5 ст. 7 вищезазначеного Закону передбачено, що держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення шляхом: задоволення потреб населення у питній воді шляхом пріоритетного розвитку систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, створення резервних систем питного водопостачання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 22 вищезазначеного Закону, споживачі питної води, послуг з питного водопостачання та водовідведення мають право на: забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним санітарним нормам і правилам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання; одержання в установленому порядку повної, достовірної, своєчасної інформації про якість питної води, зворотних вод, обсяги її реалізації, режими подачі та порядку розрахунку тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; забезпечення послугами з централізованого водовідведення відповідно до нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин; організацію та проведення громадського обговорення в процесі прийняття рішень з питань питної води, питного водопостачання та водовідведення відповідно до закону; участь представників громадськості у перевірках, які проводяться органами виконавчої влади, з дотриманням встановленого режиму перебування на території об`єктів питного водопостачання та водовідведення; пред`явлення позовів до суду про відшкодування збитків, завданих внаслідок постачання неякісної питної води, що не відповідає державним санітарним нормам і правилам, інших порушень законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення; підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення. 
У відповідності до п. 14.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, вуличні, квартальні, дворові, будинкові мережі, споруди і обладнання систем водопостачання та водовідведення обслуговуються та реконструюються тим підприємством, у якого ці об`єкти перебувають на балансі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з постачання холодної води і водовідведення, порядок обліку і оплати цих послуг регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Цими Правилами встановлені права та обов`язки виконавця послуг, яким у даному випадку є ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО». 
Відповідно до пп. 1, 12 п. 32 Правил, виконавець послуг зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором.
Як вбачаться з матеріалів справи, а саме згідно до наказу ВАТ «Донбасенерго» від 20.09.2003 року № 73 «Про передання до комунальної власності», рішення Курахівської міської ради від 23.10.2003 року № IV/15-3 «Про прийом мереж тепло-водопостачання, каналізації та очисних споруд ВАТ «Донбасенерго» до комунальної власності територіальної громади           м. Курахове», листа ПАТ «Донбасенерго» від 10.02.2020 року № 01-1.1/00254, об`єкти житлового фонду, теплові, водопровідні та каналізаційні мережі, які знаходились на балансі структурної одиниці ВАТ «Донбасенерго» «Кураховекомуненерго», було передано до комунальної власності Курахівської міської ради, зокрема, технічну документацію по мережам холодного водопостачання (а.с. 6, 76-77, 79-81).
Відповідно до договору оренди від 21.02.2005 року № 210205-1К23/20, укладеного між ТОВ «Східенерго» в особі директора СО «Курахівська ТЕС» ТОВ «Східенерго» як Орендарем та Курахівською міською радою як Орендодавцем, Орендодавець передає Орендарю в тимчасове оплатне користування майно, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Курахове. Згідно п. 3.3.3. договору, Орендар зобов`язаний здійснювати за власний рахунок технічне обслуговування та поточний ремонт, що необхідні для утримання орендованого майна в робочому стані. При проведенні Оредарем технічного обслуговування та поточного ремонту майна згода на це Орендодавця не вимагається. Відповідно до п. 5.1. договору, капітальні ремонти та інше поліпшення майна здійснюються Орендарем для підтримки майна в робочому стані з наступним відшкодуванням Орендодавцем понесених Орендарем витрат в розмірі затверджених Курахівською міською радою сум на відповідний бюджетний період (а.с. 54-63).
За інформацією, наданою Курахівською міською радою, технічна документація на ділянку трубопроводу холодного водопостачання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у Курахівській міській раді відсутня (а.с. 73 т.1).
   З наведеного свідчить, що відповідно до договору оренди № 219205 – 1К23/20 від 21.02.20005 року Курахівська ДРЕС орендує у Курахівської міської ради водопроводні та теплові мережі для здійснення господарської діяльності та у переліку орендованого майна відсутні мережі жилових будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 . 
            Отже, з досліджених в судовому засіданні наданих сторонами доказів вбачається, що   мережі житлових будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 в оренду відповідачу не передавались та на балансі у нього не перебувають, в зв`язку з чим, у відповідності до п. 14.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, у відповідача не виникає обов`язок по обслуговуванню та реконструкції спірної систем водопостачання та водовідведення.
            Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає правильним, оскільки він ґрунтується на досліджених доказах по справі та відповідає діючому законодавству.
            Довод апеляційної скарги, що питання, хто повинен обслуговувати дану лінію, повинно вирішуватися між відповідачем та третьою особою дійсно заслуговує на увагу, але оскільки позов заявлений саме до відповідача, обов`язок якого в судовому засіданні не доведений, колегія суддів вважає обгрунтованим вищевикладений висновок суду першої інстанції, оскільки зазначений доводом ніяким чином не впливає на законність рішення суду першої інстанції.
Отже, надані відповідачем докази спростовують доводи апеляційної скарги стосовно того, що саме Курахівська ДРЕС повинна була відповідати за стан мережі холодного водопостачання.
Крім того, з матеріалів справи, а саме з Акту Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів № 000003 від 02 грудня 2020 року, вбачається, що в ході перевірки з 02.12.2020 року по 03.12.2020 року, з представниками ВП «Курахівська теплова електрична станція» та представниками Курахівської міської ради був спланований спільний виїзд за адресою проживання позивачів задля встановлення факту наявності або відсутності холодної води, однак позивачами представники суб`єктів, які повинні були здійснювати такий державний нагляд, не були допущені до здійснення вказаних заходів з невідомих причин (т. 2 а.с. 21-27). 
Отже, судом першої інстанції вірно було встановлено, що позивачі, стверджуючи про отримання послуги неналежної якості, неодноразово не допускали представників відповідача до перевірки якості послуги холодного водопостачання. 
Згідно акту від 15.04.2020 року, складеного контролером відділу по реалізації теплової енергії та послуг Департаменту по теплових мережах ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», який надали в якості доказу позивачі, 15.04.2021 року позивачі не допустили контролерів для перевірки показників водоміру холодної води. Зі слів позивачів, показники водоміру холодної води не змінилися та складають 257 (т. 2 а.с. 124). 
  І позивачі, і відповідач визнали, що події, зазначені у вищевказаному акті від 15.04.2020 року, відбувались 15.04.2021 року, вже під час розгляду цієї справи.
Окрім цього, пояснюючи події, які відбувались 15.04.2021 року, позивачі повідомили суду, що контролерами не було надано документів, які б посвідчували їх повноваження.
В матеріалах справи міститься повідомлення на оплату послуг за березень 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , в якому зазначено показники лічильників холодної води всередині будинку – 257 (т. 2 а.с. 139). 
Відповідач, пояснюючи ту обставину, що витрати води не збільшились, вказує на те, що вносить відомості до рахунків та повідомлень на оплату послуг на підставі відомостей, які надає споживач, але не мають можливості перевірити ці відомості, оскільки під різними приводами позивачі не допускають уповноважених осіб відповідача для перевірки показників водоміру холодної води. В будь-якому разі, на підставі інформації, отриманої з повідомлення на оплату послуг за березень 2021 року, суд не може встановити відсутність або наявність недоліків у якості послуги холодного водопостачання.
Отже колегія суддів вважає, що на підставі наданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачами не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між можливою аварією та наданням позивачам послуг з холодного водопостачання певної якості, тому колегія суддів погоджується з такими висновками судду першої інстанції.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що факт наявності аварії, підтверджений актами-претензіями від 15.01.2020 р., 27.01.2020 р., які були подані позивачем в якості доказу надання послуги холодного водопостачання неналежної якості, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані акти складені з порушенням порядку, встановленого Порядком оформлення претензій споживачів, передбачених статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статтею 28 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яким регламентовано порядок оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку, який ґрунтується на тих же принципах. Крім того, обізнаність відповідача про ці акти не доведена позивачем за допомогою належних доказів. 
Такокож колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність підтвердження повноважень представника відповідача та порушення судом норм процесуального права з огляду на наступне. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що участь відповідача у справі в суді першої інстанції здійснювалася представниками за довіреностями ( т.1 а.с. 64, т.2 а.с. 87). Документи, які б підтверджували правовий статус представників відповідача, як адвокатів, в матеріалах справи відсутні.
             30.09.2016 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)” № 1401- VIII від 02.06.2016 (далі – Закон № 1401), яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.
             За приписами частин 3 та 4 ст. 131-2 Конституції України (в редакції Закону №1401) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді, зокрема, у малозначних спорах.
              За змістом статті 131-2 Конституції України необхідність її додаткової регламентації законом передбачена частиною четвертою цієї статті щодо встановлення винятків представництва в суді адвокатами, зокрема, визначення поняття малозначних спорів.
              У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
              Статтею 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є, зокрема, справи про захист прав споживачів,ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
             Отже, справа, що розглядається є справою про захист прав споживачів, а тому є малозначною та допускає участь представника юридичної особи за довіреністю.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, були предметом дослідження судом першої інстанції і у апеляційного суду немає підстав їх переоцінювати.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ Гірвісаарі проти Фінляндії , п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

   Керуючись ст. ст.7, 19, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення. 

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 11 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:      О.А. Мірута

Судді:        О.І. Корчиста 

                                                                                               Я.В. Хейло

        
Повне судове рішення складено 21 жовтня 2021 року.

           Суддя: