12.10.21
22-ц/812/1861/21
Справа №490/8605/20
Провадження № 22-ц/812/1861/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 жовтня 2021 року                                                    м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»
на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Демінською О.І., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації,-

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі -ТОВ «Маркс.Капітал») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 02 вересня 2019 року в м. Миколаєві з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень.
ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що підтверджується складеним цього ж дня Європротоколом.
На момент ДТП автомобіль Шевроле, державний номерний знак НОМЕР_2 , був зареєстрований ПрАТ «СК «Саламандра» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №1412.0000546 від 05 лютого 2019 року та яка на виконання умов цього договору, 14 листопада 2019 року перерахувало на рахунок СТО потерпілої внаслідок ДТП особи - 20709 грн. страхового відшкодування за договором добровільного страхування.
Цивільна відповідальність водія ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована АТ «Страхова група «ТАС» відповідно до Договору обов`язкового страхування АО/1316430, яка після звернення до неї позивача, право вимоги до якого перейшло відповідно до Договору про надання фінансових послуг факторингу №01-24.01.2019 від 24 січня 2019 року щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли згідно Акту прийому-передачі документів №19-04 від 20 листопада 2019 року у ПрАТ «СК» Саламандра» до ОСОБА_1 , сплатило на рахунок ТОВ «Маркс. Капітал» 19 листопада 2019 року страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 9889 грн.46 коп.
У зв`язку з тим, що страхової виплати недостатньо для повно відшкодування понесених збитків, ТОВ «Марка. Капітал» звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування у розмірі 10819 грн.54 коп., яка залишилася без реагування з боку останнього.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 10819 грн.54 коп. в рахунок страхового відшкодування за договором добровільного страхування, укладеного між ПрАТ «СК» Саламандра» та власником транспортного засобу марки Chevrolet Volt, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано до суду доказів того, що розмір шкоди (страхового відшкодування), сплаченого ПрАТ «СК «Саламандра» на користь потерпілої особи, перевищує ліміт відповідальності застрахованого у ПрАТ «СГ «ТАС» винуватця ДТП ОСОБА_1 , а також, що умови страхування цивільно-правової відповідальності передбачають відрахування франшизи при сплаті страхового відшкодування.
В апеляційній скарзі ТОВ «Маркс.Капітал» вказує, що суд першої інстанції не дослідив правове обґрунтування позовної заяви, та припустився помилкової думки, про те, що стягнення з особи, яка уклала договір страхування і сплачує страхові платежі, неможливе, та суперечить меті інституту страхування цивільно - правової відповідальності, а також, не було досліджено та не з`ясовано, яку частину страхового відшкодування, саме стягував позивач.
Крім того, зазначав, що відносини відповідача та АТ «СГ «ТАС» регулюються умовами, визначеними договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за приписами частини першої якої, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Страховик відповідача свої зобов`язання виконав, відшкодував витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.
Зважаючи на приписи ст.993 ЦК України в системному зв`язку зі ст.990 цього Кодексу та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, яким є позивач, та який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою( страховим відшкодуванням).Тобто, позивач звернувся до суду з вимогою про сплату недоплаченої страховиком відповідача суми, а саме суми, яку вирахували коефіцієнтом фізичного зносу.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Сторони про розгляд справи апеляційним судом повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 05 лютого 2019 року між ПрАТ «СК`Саламандра» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №14120000546, застрахований транспортний засіб Chevrolet Volt, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , із визначенням безумовної франшизи в розмірі 0% та 5% в разі викрадення авто( а.с.21-24).
Відповідно до Повідомлення про ДТП - Європротоколу від 02 вересня 2019 року, ОСОБА_1 не заперечував свою винуватість у вчиненні дій, що призвели до ДТП, яка сталася 02 вересня 2019 року в м. Миколаєві по проспекту Центральному за участю транспортних засобів марки ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням, та автомобілем марки Chevrolet Volt, держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним на праві власності ОСОБА_3 , яким керував ОСОБА_2 ( а.с.24).
03 вересня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «СК «Саламандра» про настання страхового випадку ( а.с.25-26).
Відповідно до звіту №134/10/19 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 24 жовтня 2019 року вартість збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу Chevrolet Volt, держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 9889 грн.46 коп. Вартість відновлювального ремонту згідно з даними цього звіту становить 20757,17 грн., значення коефіцієнту фізичного зносу складає 0,6239. (а.с.32-36).
З урахуванням розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0023687.09.01 за договором страхування №1412.0000546 від 05 лютого 2019 року транспортного засобу Chevrolet Volt, держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ПрАТ СК «Саламандра» встановлено розмір заподіяного страхувальнику ОСОБА_4 збитку в сумі 20709 грн., який сплачено на користь останньої, відповідно до поданої нею заяви від 24 жовтня 2019 року, на рахунок СТО 04 листопада 2019 року.
Право вимоги щодо виплачених страхових виплат перейшло до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» відповідно до Договору про надання фінансових послуг факторингу №01-24.01.2019 від 24 січня 2019 року щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли згідно Акту прийому-передачі документів №19-04 від 20 листопада 2019 року у ПрАТ «СК «Саламандра» до ОСОБА_1 ( а.с.6-20).
Страховик заподіювача шкоди за договором обов`язкового страхування - ПАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до умов Договору обов`язкового страхування АО/1316430,19 листопада 2019 року сплатило на рахунок позивача ТОВ «Маркс.Капітал» страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 9889 грн.46 коп.
Згідно з даними листа ПАТ «Страхова група «ТАС» вих. №15526 від 12 листопада 2019 року до ПрАТ «СК «Саламандра» цивільно –правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована АТ «СГ`ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ7731712 від 23.листопада 2018 року будь-яких зауважень щодо розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Volt, згідно до Звіту №134/10-19 від 24 жовтня 2019 року ФОП ОСОБА_5 , яка визначена в сумі 20757,17 грн., в тому числі: вартість замінених складових – 17419 грн., вартість робіт -1185 грн., вартість матеріалів - 2153,17 грн., не заперечувалася. Зауважень до вказаного Звіту не подавалося.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості, однак погодитися з такими висновками суду неможливо з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
Страхова компанія ПрАТ «СК « Саламандра» виконали свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою ПрАТ «СК «Саламандра» страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.
Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 грудня 2020 року у справі 352/1384/18.
Оскільки вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_4 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений позивачу АТ «СГ «ТАС» розмір страхового відшкодування, з відповідача, як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 10819 грн. 54 коп. 
За такого, аргументи апеляційної скарги є слушними та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а висновки суду першої інстанції суперечать нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. 
З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про відмову у задоволенні позову, тому рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2021 року слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати з судового збору. 
Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом позивач звернувся до суду першої інстанції у листопаді 2020 року та сплатив 2102 грн. судового збору.
Згідно п/п.6 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
А відтак, розмір судового збору за подання даної апеляційної скарги становить 3153 грн. (2102х 150%).
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то на користь позивача з відповідача слід стягнути вказану суму судового збору за розгляд вказаної справи в суді першої та апеляційної інстанції, що становить 5255 грн.
У свою чергу на виконання ухвали Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху позивачем надано платіжне доручення №422 від 09 вересня 2021 року про сплату судового збору у розмірі 3405 грн., що є більшим ніж встановлено законом на 252 грн. (3405-3153).
Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
За такого, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне роз`яснити ТОВ «Маркс.Капітал» про можливість звернення до суду з клопотання про повернення переплаченої суми судового збору.
Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» задовольнити.
Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал (ЄДРПОУ 37686922) в порядку суброгації матеріальну шкоду в розмірі 10 819 (десять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 54 коп. та 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                                      Ж.М. Яворська
Судді                                                                                              Т.М. Базовкіна
       Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2021 року.