Справа № 344/19980/18 
Провадження № 22-ц/4808/435/21 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:                                            Василишин Л.В., Горейко М.Д.,
секретаря                                       Петріва Д.Б.,
з участю                     апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення (заочне) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Татаріновою О.А. 18 березня 2019 року, у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,
                                                     в с т а н о в и в :
У грудні 2018 року ОСОБА_3 подано позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги  обґрунтовані тим, що 24.02.2018 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області, про що зроблено актовий запис № 336. Від даного шлюбу дітей немає. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, різні інтереси та характери, внаслідок чого вони понад місяць разом не проживають та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Подальше збереження шлюбу втратило сенс, так як між ними зникло почуття любові один до одного та кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. За наведених підстав просив шлюб розірвати (а.с.1-2).
Рішенням (заочним) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року позов  задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24.02.2018 року  в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області, актовий запис № 336  розірвано (а.с.43).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.03.2019 року залишено без задоволення (а.с.68-69).
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи.
Апелянт зазначає, що судом помилково відкрито провадження у справі, оскільки позивачем подано позов без додержання вимог ст.ст.95,175,177 ЦПК України. Зокрема, позивачем не засвідчено належним чином копій документів (а.с.6 зворотня сторона), не подано оригінал квитанції про сплату судового збору, а долучена копія документу невідомого походження є нечитабельною та без штампу банку, що свідчить про несплату позивачем судового збору.
Матеріали справи містять заяви позивача від 15.01.2019 року  про розгляд її без його участі та від 07.08.2019 року, однак такі не подавалися а ні через канцелярію, а ні в судовому засіданні (15.01.2019 року позивач не з`явився), а значить з`явилися у неправовий спосіб. Наведене свідчить про відсутність підстав для розгляду судом справи без участі позивача та ухвалення заочного рішення. Також, в матеріалах справи наявна заява позивача про відмову в позові та прохання закрити провадження у справі, однак судом не постановлено ухвали про закриття провадження чи відмову в закритті, що підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Апелянт вважає, що позивач вводить суд в оману щодо заяви від 24.01.2019 року про закриття провадження, оскільки по візуальному огляду вбачається ідентичність його підпису і їй не було відомо про подання позову про розірвання шлюбу а ні від нього, а ні від суду.
Не повідомивши належним чином про розгляд справи, суд позбавив її права на захист, можливості скористатись процесуальними правами, оскільки підстав для розірвання шлюбу не було. Суд також розглянув заяву про перегляд заочного рішення у її відсутності, не повідомивши належним чином про її розгляд.
Суд не мав можливості без її участі з`ясувати дійсні причини подання позову, фактичні підстави подання позову, взаємини подружжя, невідповідність позову волі позивача, обмежившись лише формальним висновком, що сторони не змогли зберегти родину. Всупереч правій позиції Верховного Суду  України, викладеної у Постанові ПВСУ від 21.12.2007 року №11 судом не вжито жодних заходів для примирення.
Просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою залишити позов без розгляду. Судові витрати стягнути з позивача (а.с.83-84).
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явилися відповідач, про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції, телефонограмою та розміщенням оголошення про виклик особи на сайті Івано-Франківського апеляційного суду.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за відсутності позивача.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 04.12.2018 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 24 лютого 2018 року  в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області, актовий запис № 336 (а.с.5).
Задовольняючи позов, суд виходив з положень ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, встановивши, що сторони не змогли зберегти сім`ю, спір про поділ сумісного майна подружжя між ними відсутній, збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
З таким висновком апеляційний суд погоджується, однак під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною другою статті 104 та частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання,  
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи. Так, з матеріалів справи встановлено, що про жодне судове засідання суд належним чином не повідомив відповідачку. 
Відповідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже процесуальний закон передбачає, що заочний розгляд справи може відбуватися у випадку повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.
Так, встановлено, що 04.12.2018 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи у залі № 2 Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області на 15 січня 2018 року о 08 годині 30 хвилин (а.с.8).
Копії ухвали направлено сторонам для відома (а.с.9).
Копію ухвали про відкриття та призначення справи до розгляду ОСОБА_1 не отримала,на адресу суду повернувся конверт з відміткою повернуто за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.12-15).
15 січня 2019 року ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо прийняття заочного рішення (а.с.17).
Згідно довідки секретаря Івано-Франківського міського суду 15 січня 2019 року, розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням  судді у відпустці (а.с.18).
Наступне судове засідання призначено на 18 лютого 2019 року та направлено судову повістку ОСОБА_1 (а.с.19,20).
В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 28.01.2019 року, зареєстрована Івано-Франківським міським судом 28.01.2018 року,у якій ОСОБА_3 просить закрити провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України (а.с.21).
18 лютого 2019 року від ОСОБА_3 надійшло клопотання, у якому він заявляє суду про відсутність наміру відмови від позовної заяви про розірвання шлюбу, просить не закривати провадження у справі. Додатково повідомляє суд , що ним буде подано заяву до Національної поліції про підробку відповідачкою його документів, зокрема щодо поданої та підробленої заяви до суду про відмову від позову (а.с.33).
18 лютого 2019 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з хворобою судді (а.с.22).
Розгляд справи відкладено на 01 березня 2019 року з повідомленням сторін по справі.
18 лютого 2019 року Івано-Франківським міським судом розміщено оголошення про виклик відповідачки  ОСОБА_1 на сайті суду про розгляд судової справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, який відбудеться 01.03.2019 року о 11.30 у приміщенні Івано-Франківського міського суду (а.с. 25).
У судові засідання, призначені 18 лютого 2019 року та 01 березня 2019 року, відповідачку не повідомлено, оскільки на адресу Івано-Франківського міського суду повернулись конверти з поштовим відправленням з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання» (а.с.26-32). 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2019 року в 08 год. 45 хв. в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (вул. Грюнвальдська 11, зал № 2). В судове засідання викликано сторін (а.с.35).
15 березня 2019 року Івано-Франківським міським судом розміщено оголошення про виклик відповідачки  ОСОБА_1 на сайті суду про розгляд судової справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, який відбудеться 18.03.2019 року о 08.45 у приміщенні Івано-Франківського міського суду (а.с.40).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2019 року ухвалено провести заочний розгляд даної справи (а.с.42).
18 березня 2019 року судом ухвалено заочне рішення.
22 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 18.03.2019 року (а.с.45).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.03.2019 року залишено без задоволення (а.с.68-69).
Згідно обліків ВОМІРМП Управління ДМС України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 з 28.04.2006 року значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 (а.с.99,102).
В суді апеляційної інстанції позивач стверджує, що примирення з відповідачкою неможливе та наполягає на розірванні шлюбу.
26 серпня 2021 року ОСОБА_3 подав до суду апеляційної інстанції заяву, де вказує, що одружений. Одночасно позивач надав суду свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 , видане 17.10.2020 року, відповідно до якого 17.10.2020 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 . Також позивачем надано свідоцтво про народження серії і- НОМЕР_3 від 17.03.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.191,192).
Таким чином, враховуючи позицію позивача по справі, апеляційний суд дійшов висновку, що воля його була спрямована не на збереження сім`ї, а він мав дійсні наміри на розірвання шлюбу.
Отже, дійшовши правильного висновку по суті заявлених вимог про розірвання шлюбу, суд разом з тим порушив норми процесуального права, здійснюючи розгляд справи без належного повідомлення сторони (відповідача по справі), що є обов`язковою підставою у розумінні ч.3 п.3 ст.376 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Відповідно до положень ч.3 п.3 ст.376 ЦПК України якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання і якщо такий учасник справи обґрунтовує цим свою апеляційну скаргу, така обставина є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
В поданій апеляційній скарзі відповідачкою не наведено жодних доказів того, що за час існування цього позову у суді з`явилися обставини, які унеможливлюють розірвання шлюбу, як і доказів того, що між сторонами існують відносини, притаманні подружжю.
Відповідно до п. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Аналізуючи норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.
Беручи до уваги, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є суттєвими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність розірвання шлюбу.
За таких обставин, оскільки апелянт посилається на неналежне повідомлення її про розгляд справи, яке є обов`язковою підставою у розумінні ч.3 п.3 ст.376 ЦПК України для скасування такого рішення суду, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову про розірвання шлюбу.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема і доводи щодо надання строку на примирення, не заслуговують на увагу.
Вимоги апелянта про винесення окремої ухвали не мають обов`язкового значення для суду, оскільки постановлення такої ухвали є правом суду.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд
                                                     п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення (заочне) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24.02.2018 року в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області, актовий запис № 336.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                                   І.О. Максюта
Судді:                                                                                                             Л.В. Василишин
                                                                                                                        М.Д. Горейко
Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.