ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/711/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк  Г.П.,
суддів: Головея В.М., Колоколова С.І.
при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників від скаржника – в порядку самопредставництва начальника юридичного відділу Омельченко О.М. за довіреністю № 99 від 04.01.2021; 
Фещенка І.В. за довіреністю № 35 від 01.10.2021;
/відповідач повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги електронною поштою (див.–роздруківку від 21.10.2021), але не скористався правом на участь в судовому засіданні/,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Український папір”
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.07.2021, проголошене об 11:50:05 суддею Смородіновою О.Г. у м. Миколаєві, повний текст якого складено 02.08.2021
у справі № 915/711/21
за позовом скаржника
до Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка
про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 2520 грн. збитків,

В С Т А Н О В И В :
          
У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Український папір» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка, в якій просило суд з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог зобов`язати відповідача прийняти у ТОВ «Український папір» товар згідно умов Договору та стягнути з нього збитки у розмірі 2  520,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав про те, що ним на виконання умов Договору № 79 від 05.03.2021 про закупівлю товарів за спрощеною процедурою (ідентифікатор закупівлі UA-2021-02-12-010985-с), та п. 5.1 Додаткової угоди № 1 від 25.03.2021 здійснено своєчасну поставку товару відповідачу та передано всі необхідні документи на товар, в тому числі такі, що підтверджують якість товару, проте, останній від отримання товару безпідставно відмовився, чим порушив своє зобов`язання за Договором.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.07.2021 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача прийняти у ТОВ «Український папір» згідно умов Договору, суд відмовив позивачу у її задоволенні, оскільки дійшов висновку, що відповідач і так має належним чином виконувати передбачені договором зобов`язання в силу приписів статті 629 Цивільного кодексу України, отже обраний позивачем спосіб захисту є неналежним. 
Також місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача збитків у розмірі 2  520,00 грн., оскільки позивачем не доведено існування всіх елементів складу правопорушення.
Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального права та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Скаржник вважає, що судом першої інстанції безпідставно не було з`ясовано той факт, що відповідачем під час відмови від отримання товару за Договором від 05.03.2021 було порушено вимоги Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 та не було складено акт про виявлені дефекти товару, або про відсутність будь-яких документів, не було забезпечене зберігання товару, поставленого позивачем за договором, не було викликано представника позивача та представника виробника товару для продовження приймання продукції та складання двостороннього акту.
Також за твердженням апелянта не відповідають фактичним обставинам справи та є передчасними висновки місцевого господарського суду щодо розірвання з боку відповідача в односторонньому порядку договору від 05.03.2021, оскільки саме за результатами розгляду даної справи та встановлення всіх обставин справи можуть виникнути в майбутньому наслідки у формі розірвання договору в односторонньому порядку.
Апелянт звертає увагу суду і на те, що під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправомірно застосовані правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі 910/16979/17 та у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14.06.2019 у справі №916/998/18, тоді як вони не узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 25.02.2020 у справі №910/7546/19.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує її доводи, зазначає, що судом були встановлені всі вищезазначені обставини, які мають значення для справи, досліджено та надано оцінку усім наявним в матеріалах справи доказам, а тому підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не має.
        29.10.2021 до канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду від Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників скаржника, присутніх у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2021 року між Управлінням освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка, як покупцем, та ТОВ «Український папір», як продавцем, укладений Договір №79 про закупівлю товарів за спрощеною процедурою (ідентифікатор закупівлі UA-2021-02-12-010985-с) (далі - Договір), відповідно до предмета якого продавець зобов`язався у березні 2021 року поставити покупцеві товари: ДК 021 2015: 33710000-0 - Парфуми, засоби гігієни (Мило туалетне рідке дитяче в асортименті для закладів освіти Южноукраїнської міської територіальної громади), а покупець - прийняти і оплатити такий товар (п.1.1).
За умовами Договору:
-обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та інших підстав (п. 1.3);
-термін усунення недоліків з моменту виявлення дефектів або заміни Товару - протягом 7 днів з моменту отримання повідомлення (заявки) від Покупця. Гарантія на товар згідно з гарантійним строком заводу-виробника (п. 1.4);
-передача Товару, здійснюється в присутності представника Покупця, за супровідними документами безпосередньо в закладах освіти Южноукраїнської міської територіальної громади (не менш ніж 3 місця розгрузки) з наступних (з наведенням відповідного переліку) (п. 1.5);
-товар повинен бути упакований Продавцем таким чином, щоб виключити його пошкодження або знищення при транспортуванні (п. 1.6);
-прийом-передача Товару за кількістю, якістю та асортиментом здійснюється між Покупцем та Продавцем в порядку, установленому чинним законодавством України (п.    1.7);
-Продавець повинен передати (поставити) Покупцю товари (товар), якість яких відповідає нормам чинного законодавства України та дозволено до використання у навчальних (освітніх) закладах (п. 2.1);
-ціна цього Договору становить: 117  000,00 грн. з ПДВ (ціна Договору визначається з урахуванням Податкового кодексу України). Ціна Договору відповідає ціні пропозиції з урахуванням проведеного аукціону та може бути змінена відповідно до ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» (п. 3.1);
-строк (термін) поставки (передачі) товару не пізніш ніж 31.03.2021 однією поставкою (п. 5.1 в редакції Додаткової угоди № 1 від 25.03.2021);
-Покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар; приймати поставлений товар згідно з накладною; взяти на себе фінансові зобов`язання щодо виконання умов даного Договору, в межах бюджетних призначень Покупця лише після надходження коштів на реєстраційний рахунок(и) в органах Державного казначейства України; приймати товар без механічних пошкоджень тари (упаковки), вимог тарування, маркування, відповідно до норм та правил, що підтверджується супровідними документами (п. 6.1);
-Продавець зобов`язаний: забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором; забезпечити поставку товару, кількість, якість та асортимент якого відповідає умовам цього Договору; доставляти товар Покупцю відповідно до умов транспортування, без механічних пошкоджень тари (упаковки), відповідно до вимог тарування та маркування, відповідно до норм та правил та з дотриманням вимог Законів України; поставляти Покупцю товар без будь-яких пошкоджень; надати на товар сертифікати якості та/або інших чинних документів щодо якості продукції та/або інший документ, підтверджуючий взяття гарантійних зобов`язань; здійснити доставку та розвантаження товару за рахунок власних коштів (п. 6.3);
-за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, Сторонами можуть застосовуватися такі оперативно-господарські санкції: одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою Стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою Стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином; відмова від встановлення на майбутнє будь-яких господарських відносин із Стороною, яка порушує зобов`язання; одностороння відмова від цього Договору (розірвання Договору) (п. 7.3);
-одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою Стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою Стороною може застосовуватися Покупцем до Продавця за невиконання Продавцем зобов`язань, передбачених пунктами 5.1, 6.3 цього Договору (п. 7.4);
-про застосування оперативно-господарської санкції (однієї, декількох одночасно чи одночасно усіх, передбачених цим Договором) управнена Сторона письмово повідомляє другу Сторону. Письмове повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції передається під розписку представнику Сторони, щодо якої застосовується оперативно-господарська санкція або направляється рекомендованим цінним листом (з описом вкладення та повідомленням про вручення) за місцезнаходженням Сторони згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (п. 7.10);
- цей Договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання договірних зобов`язань між Сторонами (п. 10.1).
Додатковою угодою № 1 від 25.03.2021 до Договору сторони продовжили строк (термін) поставки (передачі) товару.
Вищенаведений Договір та Додаткова угода до нього скріплені підписами та печатками обох сторін.
30.03.2021 на виконання умов вищенаведеного ТОВ «Український папір» здійснена доставка товару за адресою: м.Южноукраїнськ, бульвар Шкільник, 3, проте товар не був прийнятий Управлінням освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка, яке 31.03.2021 оформило та скерувало на адресу позивача претензію №  577/01-15 від 31.03.2021 (№ 3 від 31.03.2021) «Про неналежне виконання умов договору про закупівлю товарів за спрощеною закупівлею від 05.03.2021 № 79», в тексті якої сповістив товариство про відмову від прийняття і оплати товару, зокрема, через відсутність документів щодо якості товару, у тому числі, що підтверджують можливість використання товару у навчальних закладах, та маркування у вигляді листівки без штрих коду.
У відповіді на претензію № 72/юр/21 від 01.04.2021 позивач, зокрема зазначив, що Управлінням було безпідставно відмовлено у прийнятті товару, не було складено акт про виявлені дефекти, не було забезпечено зберігання товару, не було викликано представника ні продавця, ні виробника товару для продовження приймання продукції та складання двостороннього акту.
В подальшому між сторонами тривало листування (відповідь на відповідь на претензію Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка №  662/01-15 від 13.04.2021, листи ТОВ «Український папір» № 99/юр/21 від 09.04.2021, № 116/юр/21 від 19.04.2021, листи Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка № 678/01-15 від 14.04.2021, №  785/01-15 від 28.04.2021), за результатами якого учасникам не вдалося врегулювати спірні правовідносини в досудовому порядку.
Предметом даного позову виступають дві вимоги позивача, як продавця, щодо зобов`язання відповідача, як покупця, прийняти товар за Договором про закупівлю товарів, а також про стягнення з відповідача збитків, понесених внаслідок передачі на зберігання неотриманого відповідачем товару.
Щодо вимог позивача  про зобов`язання прийняти товар за договором про закупівлю товарів, колегія судді зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України, який не є вичерпним.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Отже захист порушених прав - це передбачені законом, договором чи визначені судом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Спосіб захисту порушеного права обирається позивачем. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Обраний позивачем спосіб захисту повинен здійснюватися у спосіб, встановлений умовами договору, положеннями чинного законодавства у відповідних правовідносинах, має забезпечувати реальний захист і відновлення порушеного права та можливість виконання прийнятого судового рішення в процедурі виконавчого провадження.
Порушені право та/або інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, з`ясовує, чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 жовтня 2017 року у справі №  914/1128/16 та Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №  912/1856/16.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №  917/467/17, від 25 червня 2018 року у справі № 910/24249/16, від 17 липня 2018 року у справі №    910/237/18, від 14 серпня 2018 року у справі №  910/1972/17, від 23 травня 2019 року у справі № 920/301/18, від 25 червня 2019 року у справі №  922/1500/18.
Зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою про зобов`язання прийняти товар за договором про закупівлю товарів, обрав спосіб захисту свого права шляхом зобов`язання відповідача здійснити виконання свого зобов`язання за відповідним договором щодо прийняття товару.
Отже, позивач обрав установлений статтею 16 Цивільного кодексу України спосіб захисту права у вигляді примусового виконання обов`язку в натурі.
Судова колегія зазначає, що цей спосіб захисту застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у Договорі. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/16979/17 і, як свідчить судова практика, Верховний Суд не відступав від неї, оскільки відповідна постанова Верховного Суду про відступлення від цих висновків відсутня. Твердження скаржника стосовно того, що висновки Верховного суду у справі 910/7546/19 містять іншу правову позицію з цього приводу не відповідають дійсності.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно з дотриманням норм процесуального права врахував висновок Верховного Суду про неналежність такого способу захисту прав, як зобов`язання відповідача належним чином виконувати передбачені договором обов`язки, що в силу приписів статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим, у зв`язку з чим правомірно відмовив у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти у ТОВ «Український папір» товар згідно умов Договору. 
Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вищевикладеного висновку Верховного Суду у зв`язку з чим відхиляє доводи апеляційної скарги у цій частині з огляду на їх необґрунтованість.
Щодо вимоги позивача про стягнення збитків, то колегія суддів також не вбачає підстав для її задоволення враховуючи наступне.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 ЦК України).
Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно зі  статтею 225 ГК України  до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Ураховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 902/320/17).
Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом не приймається до уваги твердження позивача про те, що відповідачем під час отримання відмови у отримані товару було не дотримано вимог Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7, оскільки сторонами у договорі не було передбачено приймання Товару за якістю у порядку, встановленому Інструкцією П-7, а тому її правила не мають для сторін сили узгоджених умов договору і можуть розглядатися лише як звичаї ділового обороту. 
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем не доведено існування усіх елементів правопорушення, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення збитків.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ“Український папір” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.07.2021 у справі №915/711/21 слід залишити без змін.
Згідно із ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
          Рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.07.2021 у справі №915/711/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Український папір”  – без задоволення.  
Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 03.11.2021 р. о 16.35

Головуючий суддя                                                            Г.П. Разюк

Суддя                                                                                            В.М. Головей

         Суддя                                                                                           С.І. Колоколов