УХВАЛА

08 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 420/9011/20
адміністративне провадження № К/9901/38102/21  
Cуддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді:  Мацедонська В. Е.,
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нана Дмитра Миколайовича 
на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року, 
постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року, 
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу від 05 травня 2020 року №120-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому позивач просила суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України  №120-о від 05.05.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити на роботі ОСОБА_1 в Державній екологічній інспекції в Одеській області на посаді начальника Державної екологічної інспекції в Одеській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області;
- стягнути з Державної екологічної інспекції України  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №120-о від 05.05.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції    в Одеській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області з 05 травня 2020 року. Стягнуто з Державної екологічної інспекції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 116 067,88 (сто шістнадцять тисяч шістдесят сім гривень 88 копійок) з 05 травня 2020 року по 08 квітня 2021 року.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 420/9011/20 задоволено частково.
Стягнуто з Державної екологічної інспекції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі      5573,33 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят три гривні 33 копійки).
Стягнуто з Державної екологічної інспекції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2786,67 грн. (дві тисячі сімсот вісімдесят шість гривень 67 копійок). В іншій частині заяви, - відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника Ящук О. М. про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, представником позивача подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
22 жовтня 2021 року касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Нана Дмитра Миколайовича повторно надійшла до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Так, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). 
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити відповідні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
У тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі є пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, на який послався суд апеляційної інстанції.
Так, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови посилався на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 12 січня 2021 року у справі №420/6311/18, від 17 лютого 2021 року у справі №826/6746/17 щодо правовідносин, що виникають при звільненні державного службовця на підставі частини 2 статті 87 Закону України «Про державну службу».
На думку позивача, необхідно відступити від вказаного висновку, оскільки у КЗпП на відміну від Закону України «Про державну службу», міститься термін «робочий рік». А тому, з огляду на те, що зміст частини 2 статті 87 Закону України «Про державну службу» із терміном робочий рік не містить прямого посилання на робочий рік, не можна застосовувати поняття «протягом року» саме у розумінні «робочого року», а отже слід застосовувати саме у розумінні календарного року.
Однак, у вищевказаних постановах, на які послався суд апеляційної інстанції надано правовий висновок щодо терміну «робочий рік».
Проте, таке зазначення наявності підстави відступу від уже наявного висновку Верховного Суду є необгрунтованим, оскільки необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду, має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
Крім того, з метою забезпечення єдності  та сталості судової практики для відступу від раніше висловлених позицій, суд повинен мати грунтовні підстави, як от і його попередні рішення мають бути помилковими, неефективними або застосований у цих рішеннях підхід має очевидно застаріти внаслідок розвитку у певній сфері суспільних відносин або їх правового регшулювання.
Водночас, скаржником не обґрунтовано належним чином необхідність відступлення від сформованих висновків Верховного Суду щодо застосування норми права.
Крім того, посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц не є достатнім обгрунтуванням підстави касаційного оскарження додаткового рішення та постанови суду апеляційної інстанції, оскільки у силу положень пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на постанову Верховного Суду, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.
Разом з тим, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судами без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведених справах.
Крім того, суд апеляційної інстанції скасував додаткове рішення суду першої інстанції у зв`язку із відмовою у позові, натомість, наведені скаржником доводи не стосуються висновків суду.
Наведене обґрунтування підстави звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пунктів 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Разом з тим, зміст касаційної скарги зводиться до незгоди позивача із оскаржуваними судовими рішеннями та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до викладу фактичних обставин справи, цитування норм законодавства, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нана Дмитра Миколайовича на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року, та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу від 05 травня 2020 року №120-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                  В. Е. Мацедонська