Справа № 344/8714/21 
Провадження № 22-ц/4808/1329/21 
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Максимів Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Шургот Оксани Василівни на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Бабій О.М. 12 липня 2021 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 20 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в:
У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася діти – ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_4   ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.
На підставі рішення цього ж суду від 17 липня 2019 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на дітей  ОСОБА_3  та  ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно.
Позивач зазначає, що свої зобов`язання по сплаті аліментів він виконує належним чином, заборгованості не має. Однак після ухваленням судом рішення про стягнення аліментів змінився його матеріальний та сімейний стан. Зокрема зменшилась його середньомісячна заробітна плата та народився син від нового шлюбу – ОСОБА_5 .
За вказаних обставин просив суд зменшити розмір аліментів які стягуються на сина ОСОБА_3 , до 1500 гривень щомісячно, а на сина ОСОБА_4 - до 1300 гривень щомісячно.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.07.2021 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 17 липня 2019 року по справі №344/10900/19, та вирішено стягувати із  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання дітей  ОСОБА_3  та  ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня. В задоволенні решти вимог позову відмовлено. Стягнення аліментів у зменшеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Припинено стягнення аліментів згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 17 липня 2019 року по справі №344/10900/19.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник  ОСОБА_1 – адвокат Шургот О.В. подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що реєстрація права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 2622080801:01:001:1199, площею 0,172 га, виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України, свідчить про покращення матеріального стану ОСОБА_2 . Отже, суд невірно дав оцінку цій обставині.
Вказує, що під час розгляду справи про стягнення аліментів №344/10900/19 на синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивач вже знав про народження ще однієї дитини та мав можливість визначитись, чи зможе сплачувати аліменти у вказаному розмірі, з урахуванням того, що на його утриманні буде ще одна дитина.
На думку апелянта судом першої інстанції було неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, а саме не перевірено чому довідки про доходи ОСОБА_2 від 20.05.2021 року з ТОВ «ЄВРОТРАНЗИТ2020», де він займає посаду директора, за період з 1 січня 2021 року по 30 квітня 2021 року містять інформацію лише про отримання заробітної плати за березень 2021 року в розмірі 5300 грн., а за січень, лютий та квітень 2021 року позивач начебто отримав 0 грн. Також не було встановлено розмір цільової одноразової допомоги, виплаченої ОСОБА_2 у ТОВ «ЄВРОТРАНЗИТ2020», що не підлягає оподаткуванню.
Також, суд помилково вказав, що обставина збільшення позивачем статутного капіталу в товариствах, де він є засновником, не знайшла свого підтвердження належними доказами. Зокрема, підтверджений той факт, що ОСОБА_2 є засновником семи підприємств, керівником трьох з них та одним з кінцевих бенефеціарних власників у чотирьох підприємствах. Сформовані статутні капітали даних підприємств дають підстави вважати позивача таким, що має хороший матеріальний рівень та відповідні доходи, а поповнення статутних капіталів цих товариств вказує на те, що ОСОБА_2 отримує інші (не задекларовані) доходи.
Згідно наданих довідок в 2020 році Приватне підприємство «Інтернет Агенція «Новий Медіа простір» стало одним із засновників ТОВ «Медіа простір Україна» з розміром внеску 495000 грн., а ОСОБА_2 в складі нового засновника є учасником з розміром внеску 22,5%. Цю обставину позивач не спростував, однак суд першої інстанції прийшов до висновку, що даний факт нічим не підтверджений.
Зазначає, що місцевий суд не врахував також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.09.2020 року по справі №565/2071/19, про те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Просить рішення Івано-Франківського міського суду від 12 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що в процесі розгляду справи про стягнення аліментів він не був одружений і спільна дитина ще не народилась, тому на зазначені обставини, які ще не відбулись, а були лише можливими у майбутньому, не міг посилатись або враховувати їх при розгляді судом справи. Також зазначає, що вказане представником відповідача в апеляційній скарзі нерухоме майно придбалось не в період часу з дня винесення судом рішення про стягнення аліментів, а значно раніше. Крім того, він є учасником (співзасновником) ТзОВ «ЄВРОТРАНЗИТ 2012» і ПП «ІНТЕРНЕТ АГЕНЦІЯ «НОВИЙ МЕДІА ПРОСТІР». Інші юридичні особи є територіальними підрозділами. Жодне із зазначених товариств з дня їх створення і до цього часу не розподіляло прибуток між засновниками внаслідок відсутності такого, не виплачувало учасникам дивіденди. Протягом 2020-2021 років він не здійснював нових внесків в товариства. Твердження апелянта про здійснені у 2020 році збільшення корпоративних вкладень до статутного капіталу господарських товариств є хибними та спростовуються документально витягами з ЄРДПОУ і довідками цих господарських товариств, які долучені до матеріалів справи. Просить рішення Івано-Франківського міського суду від 12 липня 2021 року залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.
Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6, 7).
Згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8).
На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 17 липня 2019 року, судом присуджено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19 червня 2019 року, до досягнення дітьми повнолітня (а.с. 9-11).
Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 27 липня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 (а.с. 22).
У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23).
Також згідно даних довідок про доходи ОСОБА_2 обіймає посади директора у ТзОВ «ЄВРОТРАНЗИТ 2012», ТзОВ «НОВИЙ МЕДІА ПРОСТІР УКРАЇНА», ТзОВ «НОВИЙ МЕДІА ПРОСТІР ЛЬВІВ» (а.с. 19-21).
За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №253094082 від 16 квітня 2021 року ОСОБА_2 є власником наступного нерухомого майна:
- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,172 га, із кадастровим номером 2622080801:01:001:1199;
- земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,1064 га, кадастровий номер 2610100000:23:001:0263, із цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою: садівниче товариство «За мир», сад № НОМЕР_3 , у м. Івано-Франківську;
- нежитлового приміщення №XXVIII загальною площею 18 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- нежитлового приміщення №XXVII загальною площею 18,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартири АДРЕСА_2 ;
- квартири АДРЕСА_3 (а.с. 40-42).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сімейний стан позивача змінився, так як у нього народився син у новому шлюбі, який також потребує утримання зі сторони батька. Наведене в свою чергу свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.
Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України права, свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі №6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син від іншого шлюбу з ОСОБА_9 – ОСОБА_5 .
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Колегія суддів враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.
Стороною відповідача надано належні і допустимі докази, які не спростовані позивачем, щодо суттєвого покращення його матеріального стану з часу встановлення йому аліментних зобов`язань.
Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Більше того, в судовому засіданні апеляційного суду  ОСОБА_2  не заперечив щодо достатнього рівня свого матеріального забезпечення. А тому із врахуванням стану здоров`я та матеріального становища малолітніх дітей та обох батьків, зміни у сімейному стані не є підставою для зменшення стягнутої суми аліментів.
Таким чином позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, призначених до стягнення з нього рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 липня 2019 року. А отже підстав для задоволення позову не вбачається.
Зазначений висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним судом у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20, у яких обставини справи є ідентичними до даної, та в яких зроблений правовий висновок про те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, вимог закону, не надав оцінку всім доказам у справі та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.
Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Шургот Оксани Василівни задовольнити.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 липня 2021 року скасувати, ухвалити нове.
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) 1362 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                       І.В. Бойчук
Повний текст постанови складено 8 жовтня 2021 року.