П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4409/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.   
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
06 жовтня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Боровицького О. А. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08 грудня 2020 року № 968080859460;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 02 грудня 2020 року з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, з врахуванням періодів роботи за Списком №2 з 31 травня 2017 року по 02 грудня 2018 року та періоду роботи з 01 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08 грудня 2020 року № 968080859460.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи з 31 травня 2017 року по 02 грудня 2018 року та з 01 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 року на посаді машиніста конвеєра гірничого виробництва публічно акціонерного товариства "Подільський Цемент".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 02 грудня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплачених сум пенсії.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 19 липня 2005 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
02 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою та документами про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 та надала наступні документи: довідку уточнюючу пільговий характер роботи від 26 листопада 2020 року №6-2845, видану ПАТ "Подільський цемент", за період роботи з 21 жовтня 2011 року по 20 листопада 2020 року, на посаді машиніста конвеєра гірничого виробництва; копії наказів та перелік атестованих за умовами праці робочих місць від 30 травня 2007 року № 512, від 01 червня 2012 року № 596, від 29 травня 2017 року № 328, від 03 грудня 2018 року № 554 та доповнення до наказу від 30 травня 2007 року № 512 - від 29 грудня 2010 року № 6-3533.
З врахуванням наданих документів до пільгового стажу роботи за Списком №2 позивачці зараховано період з 21 жовтня 2011 року по 28 травня 2017 року та з 03 грудня 2018 року по 31 жовтня 2020 року - 7 років 6 місяці 7 днів.
До пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 не зараховано періоди: з 31 травня 2017 року по 02 грудня 2018 року, оскільки на момент проведення атестації робочих місць у ПАТ "Подільський цемент" (наказ від 29 травня 2017 року № 328) у Хмельницької лабораторії експертизи умов праці, яка проводила атестацію робочих місць за умовами праці, закінчився термін дії Свідоцтва на право проведення гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища та трудового процесу. Листом Міністерства соціальної політики України від 21 листопада 2018 надано роз`яснення, що лабораторії, яким було видано свідоцтва державної санепідемслужби МОЗ, мають право на проведення вищезазначених досліджень лише до закінчення встановленого для конкретного свідоцтва терміну дії. Отже, використання лабораторних досліджень, здійснених після закінчення терміну дії свідоцтва про атестацію лабораторії, є неправомірним; з 01 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про страховий стаж.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08 грудня 2020 року № 968080859460 відмовлено ОСОБА_1 , у переведенні на пенсію за віком згідно Списку № 2, відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, про що повідомлено листом № 2200-0304-8/15645 від 18 березня 2021 року.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію за віком згідно Списку №2 протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з частиною першою статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно п."б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктами 1, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №442) визначено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Частиною 3 пункту 4, пунктом 11 Порядку №442 визначено, що позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Суд встановив, що, наказом голови правління ПАТ "Подільський цемент" №328 від 29 травня 2017 року за результатами проведеної атестації затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (додаток 1), до якого, з поміж інших, включено і посаду, на якій працює позивач.
Водночас, Пенсійний орган не зарахував позивачу період його роботи на посаді машиніста конвеєра гірничого виробництва з 31 травня 2017 року по 02 грудня 2018 року, оскільки відсутні підстави для врахування результатів атестації робочих місць у ПАТ "Подільський Цемент", проведеної у 2017 за результатами досліджень Хмельницької лабораторії експертиз умов праці, у якої Свідоцтво на право проведення таких досліджень було дійсне по 27 серпня 2016 року.
Колегія суддів критично оцінює таку відмову відповідача, зважаючи на таке.
Право лабораторії проводити відповідні дослідження підтверджуються атестатом про технічну компетентність №10 "ОП"-16, виданим 29 серпня 2016 року державним підприємством "Хмельницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (дійсний до 28 серпня 2019 року) та витягом №05 від 09 листопада 2016 року з протоколу засідання атестаційної комісії МОЗ України з атестації санітарних лабораторій підприємств і організацій на право проведення санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу для атестації робочих місць за умовами праці згідно постанови КМУ від 01 серпня 1992 року №442.
Протоколом №05 від 09 листопада 2016 року вирішено атестувати Лабораторію експертизи умов праці Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації з розповсюдженням дії свідоцтва на підприємствах і організаціях України незалежно від форм власності й господарювання, та вирішено видати свідоцтво про атестацію №0091 терміном дії до 28 серпня 2019 року.
Колегія суддів зазначає, що вказане свідоцтво про атестацію є не підписаним у зв`язку з реорганізацією Державної санітарно-епідеміологічної служби України відповідно до постанови Кабінету міністрів України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 10 вересня 2014 року №442.
У зв`язку з наявністю цієї законодавчої неврегульованості, Державна регуляторна служба прийняла рішення №14 від 17 листопада 2017 року, у якому зазначила, що необхідність в отриманні свідоцтва не передбачена жодним нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, що суперечить чинному законодавству та несе додаткове адміністративне навантаження на суб`єктів господарювання.
Крім того, наявність свідоцтва про атестацію не передбачена і в пункті 7 Порядку №442, відповідно до якого - гігієнічні дослідження факторів виробничого середовища і трудового процесу проводяться лабораторіями, атестованими Держпраці і МОЗ в порядку, визначеному Мінсоцполітики разом з МОЗ.
Пункт 11 вказаного Порядку 9 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №741 від 05 жовтня 2016 року) визначає, що контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на Держпраці.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці" від 11 лютого 2015 року №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику з нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Наказом Міністерства соціальної політики України №340 від 27 березня 2015 року затверджено Положення про територіальні органи Державної служби України з питань праці, відповідно до підпункту 8 пункту 4 якого Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Колегія суддів звертає увагу на довідку Управління Держпраці у Хмельницькій області від 17 липня 2018 року №ХМ 22/530/ЗД про стан дотримання законодавства про працю, в якій чітко зазначається про те, що порушень при проведенні атестації у ПАТ "Подільський цемент" не встановлено.
Отже, компетентним державним органом проведено контрольний захід щодо якості проведеної атестації у 2017 році у ПАТ "Подільський цемент" та надано правову оцінку результатів такої атестації, при цьому будь-яких порушень не встановлено.
Крім того, суд зазначає, що згідно з абзацом 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.
За змістом частини 6 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" слідує, у випадку невиконання дозвільним органом свого юридичного обов`язку (в установлений Законом строк видати документ дозвільного характеру або направити повідомлення про відмову у його видачі), тобто через свою бездіяльність, суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру.
Таким чином, юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб`єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди. Тобто, для виникнення у суб`єкта господарювання права на застосування принципу мовчазної згоди настає при наявності системи таких умов: 1) суб`єктом господарювання подані всі визначені законом документи для отримання дозволу, що підтверджується копією заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття; 2) закінчення строку розгляду поданих документі - 10 робочих днів від дня подання заяви; 3) відсутність/несвоєчасність відповіді суб`єкта владних повноважень по суті поданої заяви.
Оскільки Лабораторія експертизи умов праці подала в установленому порядку заяву про отримання дозвільного документу, то з урахуванням принципу мовчазної згоди вона набула право на здійснення господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що у цьому випадку невидача відповідного свідоцтва не може мати наслідком невизнання результатів атестації робочих місць за умовами праці, та, як наслідок - відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 31 травня 2017 року по 02 грудня 2018 року.
Колегія суддів зазначає, що факт проведення, так і своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити особу її конституційного права на соціальний захист, зокрема, на призначення пенсій за віком на пільгових умовах за наявності всіх інших підстав, передбачених законодавством для реалізації такого права.
Таким чином, наявність атестації робочого місця не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність записів у його трудовій книжці та довідок, які підтверджують факт роботи повний робочий день на посадах, які передбачено списком №1 та характер роботи, яка дає підстави для призначення пільгової пенсії.
Крім того, у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Таким чином, відповідач протиправно відмовив позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №2 періоду з 31 травня 2017 року по 02 грудня 2018 року.
Стосовно не зарахування періоду роботи з 01 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 року, суд зазначає, що також вважає помилковими твердження відповідача стосовно того, що в індивідуальних відомостях відсутня інформація про позивача, оскільки у відповідача наявні відомості про вказаний період роботи, що об`єктивно підтверджується записами трудової книжки позивача та відомостями щодо сплати відповідних податків та зборів за вказаний період.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального  права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують,  то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Боровицький О. А.