ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                         Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.
28 вересня 2021 р.	Справа № 520/12021/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я “Обласний центр медико-соціальної експертизи” Обласна медико-соціальна експертна комісія № 1, Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” про визнання дій протиправними та скасування акту та консультативного висновку, зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и в:
           09.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить:
          визнати протиправним та скасувати Акт освідування № 215 від 04.03.2020 року та Довідку комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Харкова (далі – ОМСЕК № 1) про невизнання її інвалідом від 04.03.2020 року;
          визнати протиправним та скасувати Консультативний висновок № 647 від 05.02.2020 року державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» м. Дніпро (далі – ДУ «УДНДІ МСПІ МОЗ України»);
          зобов`язати комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи № 1» м. Харків повторно розглянути питання щодо визначення ступеня обмеження її життєдіяльності на підставі документів, поданих на перекомісію в листопаді 2019 року;
          зобов`язання відповідачів надати їй її медичну документацію будь-яким дистанційним засобом.
          В обґрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_1 зазначає, що рішенням МСЕК від 20.11.2013 року їй встановлена Ш група інвалідності, у зв`язку з наявними захворюваннями. У період часу з 2013 року по листопад 2019 року вона періодично проходила лікування в стаціонарах та перекомісії, які постійно підтверджували встановлений їй раніше діагноз. В останній період зафіксовано погіршення стану здоров`я.
          У період часу з 29.01.2020 року по 05.02.2020 року вона перебувала у стаціонарі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» м. Дніпро. 
Позивач вважає, що фахівці цієї установи провели обстеження стану її здоров`я поверхнево, не повністю (відсутнє бактеріологічне обстеження, огляд кардіолога, уролога), без врахування даних попередніх оглядів, досліджень та консультативних висновків профільних НДІ. При цьому фахівцями інституту за результатами досліджень фактично проігнорований раніше встановлений їй діагноз, а замість нього зазначений новий діагноз, який ґрунтується на одному виді дослідження – МРТ, який не є вичерпним.
Оскільки встановлений у 2020 році діагноз заснований лише на даних МРТ, який є одним з багатьох інших досліджень того ж періоду, позивач зазначає про поверхневість проведеного обстеження.
Також позивач зазначає, що незважаючи на відсутність у складі комісії психіатра комісією в діагноз включена психіатрична складова, рекомендовано проведення огляду в психіатричному закладі, що, на думку позивача, свідчить про необґрунтованість та сумнівний професійний підхід до встановлення їй діагнозу та подальших рекомендацій.
Крім того, позивач вказує, що комісія жодним чином не обґрунтувала відсутність хвороб, які були встановлені їй раніше, неодноразово підтверджені десятки років, як дослідженнями в стаціонарах, так і консультативними висновками. Акт огляду № 215 лише дублював Консультативний висновок № 647. Означене, на думку позивача, свідчить про незацікавленість комісії в об`єктивному аналізі і встановлені достовірного діагнозу та ступеню обмеження життєдіяльності.
Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві на позов державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» зазначає, що позивач ОСОБА_1 у період часу з 29.01.2020 року по 05.02.2020 року за направленням Харківського ОЦМСЕ (направлення 010-20) знаходилась на обстежені в неврологічному відділені  клініки Інституту (медична картка стаціонарного хворого № 647).
За результатами обстеження встановлено основний діагноз. Крім того, встановлені діагнози консультантами: терапевтом, психіатром, логопедом, нейрохірургом, травматологом, отоларингологом.
Встановлені діагнози базуються на діючих в Україні критеріях встановлення діагнозів та відповідають затвердженим класифікаціям, ґрунтуються на даних проведеного клініко-експертного обстеження і підтверджені даними додаткових методів обстеження - клінічних, біохімічних, ультразвукової та функціональної діагностики загальний аналіз крові, сечі, біохімічний аналіз крові, електрокардіограма, ехоенцефалографія, реоенцефалографія, допплерехлелектрокардіографія, ультразвукові дослідження: екстра краніальних судин, щитоподібної залози, органів черевної порожнини, нирок, сечового міхура, вен нижніх кінцівок, колінних суглобів, плечових та кульшових суглобів. Враховані результати представленого пацієнткою МРТ головного мозку за 2019 рік. 
За даними обстеження в клініці інституту порушення нервової, серцево-судинної систем, функцій опорно-рухового апарату, системи травлення та виділення не призвели до суттєвих обмежень життєдіяльності ОСОБА_1 та не відповідають критеріям встановлення групи інвалідності. Проте, за даними огляду психіатра виявлені порушення з боку психічної сфери, що і було зазначено у консультативному висновку інституту № 647. Психіатр інституту має освіту, спеціалізацію, відповідну кваліфікаційну категорію та повноваження для постановки відповідного діагнозу, тому лікар-психіатр не входить до складу загальноінститутської позаштатної медико-експертної комісії.
Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві на позов комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» зазначає, що позивач ОСОБА_1 оглянута на сумісному засіданні Київської міжрайонної МСЕК та Обласної МСЕК № 1, рішенням якої від 21.11.2019 року позивачу відмовлено у встановленні статусу особи з інвалідністю. ОСОБА_1 запропоновано консультативне обстеження в державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» м. Дніпро. За направленням до Інституту 26.11.2020 року позивач не з`явилася, у зв`язку з чим аналогічне за змістом рішення прийняте 04.12.2020 року Київською міжрайонної МСЕК.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення вмотивовано тим, що з наданих до матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі діяли на основі комплексного обстеження усіх систем організму особи позивача, в ході розгляду справи з боку позивача протилежного не доведено. Як наслідок позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування Консультативного висновку № 647 від 05.02.2020 року не підлягають задоволенню. Оскільки судом не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування Консультативного висновку № 647 від 05.02.2020 року похідні вимоги не підлягають задоволенню. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення вимог адміністративного позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд не роз`яснив їй про обмежений термін розгляду справи в порядку спрощеного провадження, не застосував ч. 2 ст. 9 КАС України, не спрямував її професійно та не сприяв а ні їй, у відновленні прав і доступу до можливостей доказування, а ні суті процесу для з`ясування обставин справи.
Суд залишив поза увагою порушення в складі комісії відповідача2 (МСПІ), яка підписала Консультативного висновку № 647, а саме: неповний склад комісії в порушення абз 5 п. 10 Положення № 1317 (в редакції постанови КМ № 485 від 31.05.2012 року); відсутність лікаря-психолога; відсутність в складі комісії фахівця, по якому зазначено психіатричний діагноз; відсутність захворювання впродовж 5-х місяців за останні 12 місяців в порушення п. 4 Положення № 1317; відсутність повноважень лікарів іншої спеціальності встановлювати діагноз по іншій           спеціальності; кількість підписантів не відповідає кількості присутніх членів комісії.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). 
За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника, представника відповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України слід частково скасувати, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я експертиза стійкого розладу функцій організму здійснюється медико-соціальними експертними комісіями, які встановлюють ступінь та причину інвалідності, складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначають реабілітаційні заходи відповідно до Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні». Порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» передбачено, що медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.
У свою чергу ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та ст. 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» Кабінет Міністрів України постановою від 03.12.2009 року № 1317 затвердив Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
За приписами пунктів 4, 5, 11, 15-20, 24 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - Комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у м. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні (п. 4).
Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи (п. 5).
Міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків (п. 11).
Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу (п. 15).
Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п. 17).
Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (п. 18).
Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою (п. 19).
Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п. 20).
Комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги. Форма документів, що використовується у роботі комісій, затверджується МОЗ (п .24).
Відповідно до п. 12 Положення про медико-соціальну експертизу Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії, окрім іншого, - здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх; - повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання; - проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій; - надають лікарям комісій консультаційну допомогу з питань проведення медико-соціальної експертизи.
У відповідності до положень п. 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року № 561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1295/20033, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
Комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для встановлення інвалідності, протягом семи днів з дня надходження документів на МСЕК. Якщо комісія не прийняла рішення про продовження строку тимчасової непрацездатності, листок непрацездатності закривається датою проведення огляду, але не пізніше дати встановлення особі групи інвалідності (п.1.14).
За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 30.11.2020 у справі  № 200/14695/19-а, - системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Крім того, Верховний Суд звернув увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Судом установлено, що рішенням Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії КЗОЗ «Обласний центр МСЕ» від 20.11.2013 року позивачу ОСОБА_1 первинно з 19.11.2013 року на строк до 01.12.2014 року встановлена Ш група інвалідності (а.с. 5).
          Для повторного огляду ОСОБА_1 у листопаді 2019 року до Київської міжрайонної МСЕК надійшло направлення на МЕК № 962.
          На сумісному засіданні Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії КЗОЗ «Обласний центр МСЕ» та ОМСЕК № 1 для отримання консультативного висновку щодо стану здоров`я ОСОБА_1 рекомендовано пройти обстеження в ДУ «УДНДІ МСПІ МОЗ України»).
Так, 02.12.2019 року ОМСЕК № 1 на підставі п. 24 Положення про порядок умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки направив ОСОБА_1 до неврологічного відділення ДУ «УДНДІ МСПІ МОЗ України». Дата прибуття в клініку – 14.01.2021 року (а.с. 10 звор).
          У зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1 за отриманням направлення на обстеження, рішенням Київської міжрайонної МСЕК позивач була не визнана особою з інвалідністю.
           19.12.2019 року та 20.12.2019 року ОСОБА_1 зверталася до Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії із заявою, якою висловлювала свою незгоду з прийнятим рішенням та просила передати матеріали її справи до ОМСЕК № 1.
          За консультативним висновком № 647 від 05.02.2020 року позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії ДУ «УДНДІ МСПІ МОЗ України», а саме, - п. 8 «Експертні рекомендації»: - результати обстеження ОСОБА_1 у клініці Інституту дозволяють зробити висновок, що по нервово соматичному статусу дані для визнання позивача особою з інвалідністю відсутні (а.с. 11-12).
          Рішенням ОСОБА_2 -соціальної експертної комісії № 1 КЗОЗ «Обласний центр МСЕ» від 04.03.2020 року позивач ОСОБА_1 не визнана особою з інвалідністю (а.с. 40, 41).
           27.05.2020 року Департаментом реалізації політик МОЗ України, у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 відповідно до порядку оскарження рішень МСЕК, відповідачу запропоновано надіслати медико-експертну справу ОСОБА_1 до ДЗ «Центральна медико соціальна експертна комісія МОЗ України (а.с. 134).
          Листом від 07.07.2020 року ЦМСЕК МОЗ України повернула медико-експертну справу ОСОБА_1 до Харківського обласного центру медико-соціальних експертиз, визначившись про те, що з урахуванням тривалого перебування хворої на інвалідності, її віку та соціальних факторів (одинока, не працює, матеріально не забезпечена) ЦМСЕК МОЗ України рекомендує повторно розглянути порушене нею питання на підставі нових медичних документів (форма 088/0) з результатами обстеження в профільних НДІ м. Харкова або м. Києва про наявні стійки ускладнення перенесеного захворювання (т. 2, а.с. 83).
           06.08.2020 року відповідачем ОМСЕК № 1 медико-експертна справа ОСОБА_1 повторно надсилалася до ДЗ «Центральна медико соціальна експертна комісія МОЗ України» (а.с. 135-136).
           11.11.2020 року ДЗ «Центральна медико соціальна експертна комісія МОЗ України» листом за № 56-13/20/-700 (а.с. 180) медико-експертна справа ОСОБА_1 повернута до КЗОЗ «Обласний центр МСЕ». В листі зазначено, що Центральною МСЕК МОЗ України 07.07.2020 року КЗОЗ «Обласний центр МСЕ» та ОСОБА_1 вже надавалися роз`яснення з порушеного питання, але викликає питання, чому вони не реалізовані. Враховуючи адаптивний карантин, КЗОЗ «Обласний центр МСЕ» рекомендовано повернутися до розгляду порушеного питання у відповідності до наданих ЦМСЕК МОЗ України рекомендацій.
Пунктом 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що в особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.
          Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Консультативного висновку № 647 від 05.02.2020 року позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії ДУ «УДНДІ МСПІ МОЗ України», колегія суддів зазначає, що консультативний висновок позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії ДУ «УДНДІ МСПІ МОЗ України» має для МСЕК рекомендаційний характер, оскільки в силу положень п. 19 Положення про медико-соціальну експертизу саме Комісія (колегіально) приймає рішення про визнання хворого особою з інвалідністю або відмовляє у встановлені такого статусу. Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що означений Консультативний висновок не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.
Пунктом 5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що у разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до комісії за станом здоров`я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії у зв`язку з тим, що проживає у віддаленій місцевості, огляд проводиться за місцем проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров`я, в яких така особа перебуває на лікуванні.
У разі подання письмової заяви особою, що звертається для встановлення інвалідності (її законним представником), у якої наявні захворювання, дефекти, необоротні морфологічні стани, порушення функцій органів та систем організму, за яких група інвалідності встановлюється безстроково, перелік яких затверджується МОЗ, комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.
Встановлення інвалідності заочно не проводиться за п`ятьма найбільш поширеними нозологічними формами захворювань, визначеними у переліку, що затверджується МОЗ, а також у разі, коли вона спричинена: нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійним захворюванням; захворюванням, одержаним під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; захворюванням, пов`язаним з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; захворюванням, одержаним в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.
У разі тимчасового легального перебування громадян України за кордоном на території держав, з якими укладено міждержавні договори (угоди) про соціальне забезпечення, комісія може за заявою особи, що звертається для встановлення інвалідності, приймати рішення про встановлення інвалідності заочно за результатами медичного обстеження в державі перебування.
          Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування Акту освідування № 215 від 04.03.2020 року та Довідки ОМСЕК № 1 про невизнання її інвалідом від 04.03.2020 року та про зобов`язання цього відповідача повторно розглянути питання щодо визначення ступеня обмеження її життєдіяльності, колегія суддів зазначає, що судам першої та апеляційної інстанцій відповідач ОМСЕК № 1 не навів підстав (відповідно – не надав доказів в їх обґрунтування) прийняття рішення щодо не встановлення інвалідності позивачі ОСОБА_1 фактично заочно, без проведення огляду позивача.
          Таким чином, колегія суддів частково погоджується з вимогами апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасовує судове рішення в цій частині та приймає нове про їх задоволення.
          Колегія суддів зазначає, що МСЕК повинна здійснюватися після повного та всебічного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, соціально-психологічного діагнозу, професійно-трудового прогнозу, одержання результатів відновного лікування, соціально-трудової реабілітації та інших даних, що підтверджують стійкий або необоротний характер захворювання. Отже предметом дослідження повинні бути норми функціонування організму на всіх рівнях його організації на час проведення дослідження. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача стосовно зобов`язання ОБМСЕК № 1 провести обстеження стану її здоров`я лише на підставі тих документів, що були нею надані до відповідача у листопаді 2019 року.
          Матеріали справи посвідчують ту обставину, що 07.04.2020 року позивач ОСОБА_1 зверталась до ОМСЕК № 1 із заявою, якою, окрім іншого, просила відповідача надати їй копії інших документів, що були використанні при прийнятті рішення по її питанню (а.с. 17). Як убачається з листа-відповіді відповідача від 06.05.2020 року (а.с. 16) з цього приводу, відповідач обмежився лише зауваженням про те, що інші медичні документи повинні бути на руках у позивача. З урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог позивача ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача ОМСЕК № 1 повторно розглянути звернення позивача від 07.04.2020 року та надати позивачу відповідь фактично стосовно переліку документів (окрім Консультативного висновку № 647 від 05.02.2020 року), які були використанні ОМСЕК при прийнятті 04.03.2020 року рішення про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю.
Відхиляючи інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів враховує п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про   визнання протиправним та скасування Акту освідування № 215 від 04.03.2020 року та Довідки про невизнання ОСОБА_1  інвалідом від 04.03.2020 року комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Харкова та зобов`язання комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Харкова повторно розглянути питання щодо визначення ступеня обмеження життєдіяльності ОСОБА_1 , з прийняттям нового судового рішення про   задоволення цих вимог    ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати Акт освідування № 215 від 04.03.2020 року та Довідку про невизнання ОСОБА_1  інвалідом від 04.03.2020 року комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Харкова.
Зобов`язати комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Харкова повторно розглянути питання щодо визначення ступеня обмеження життєдіяльності ОСОБА_1 .
Зобов`язати комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Харкова повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 04.06.2020 року про надання інформації.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
          Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 08 жовтня 2021 року.