ПОСТАНОВА 
Іменем України

08 листопада 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/6751/20
провадження № 22-ц/4809/1476/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Єгорової С. М., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі – ОСОБА_2 ,
третя особа – ОСОБА_3 , 
розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2021 року у складі судді Варакіної Н. Б. і
В С Т А Н О В И В :
 
В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням уточнених вимог просила стягнути з нього на свою користь щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з 30.10.2020 до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.
Позовна заява мотивована тим, що 02 листопада 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, а після одруження ОСОБА_2 було присвоєне прізвище « ОСОБА_4 ».
Від подружнього життя в сторін народився спільний син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26 березня 2003 року шлюб між сторонами було розірвано, а відповідачу було присвоєне прізвище « ОСОБА_2 ».
На час звернення до суду з позовом, ОСОБА_3 є повнолітнім та навчається на першому курсі факультету кіберзахисту Національного авіаційного університету на бюджетній основі денної форми навчання.
Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а позивач не взмозі самостійно утримувати сина, у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання. Проживання, одяг, харчування, підручники тощо.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_2 , на користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно починаючи з 30.10.2020 і до закінчення навчання – 30.06.2024.
Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Національному авіаційному університеті на факультеті кіберзахисту з 15.09.2020 до 30.06.2024 на денній формі навчання, та не має змоги влаштуватись на роботу.
Оскільки син сторін проживає з матір`ю, перебуває на повному її утриманні, а відповідач допомоги не надає, суд першої інстанції, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квіня 2021 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіз видів заробітку (доходів).
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав можливості відповідачу висловити свою думку щодо заявлених позовних вимог та надати докази, які б сприяли винесенню законного та обґрунтованого рішення.
Відповідач зазначає, що тимчасово не працює, а на його утриманні є неповнолітня дитина від другого шлюбу – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також потребує матеріального забезпечення, що не було досліджено судом першої інстанції.
Віповідач не заперечує, що повинен допомагати дитині, яка навчається, але не у зазначеному судом першої інстанції розміру.
Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.
Від шлюбу мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Син є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Національному авіаційному університеті, м. Київ, факультет кіберзахисту з 15.09.2020 до 30.06.2024.
Син навчається на денній формі навчання, та не має змоги влаштуватись на роботу.
ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на повному її утриманні, відповідач допомоги не надає.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції конвенції про захист правлюдини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 3 частиною третьою статті 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Обґрунтовуючи підстави апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статтей 128-130 ЦПК України.
Відповідно до положень частин 1-4 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Згідно з ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного кодексом строку підготовчого провадження у випадках, визначених частиною другою статті 223 кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні з підстави неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що в жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а. с 1-2).
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено на 11 годину 00 хвилин 25 лютого 2021 року з повідомленням сторін (а.с. 11).
Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу на зазначену у позовній заяві адресу місця його реєстрації, що підтверджується супровідним листом № 404/6751/20/69017/2020 від 21.12.2020 (а. с. 15).
Однак, конверт із зазначеним поштовим вкладенням повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 16).
Протокольною ухвалою судове засідання, призначене на 25 лютого 2021 року відкладено для виклику сторін на 09 годину 45 хвилин 22 квітня 2021 року (а. с. 18-19).
Відповідачу направлено судову повістку на адресу його місця реєстрації (а. с. 20).
В матерілах справи міститься конверт із зазначеним поштовим вкладенням, проте він не містить даних про його надсилання поштою відповідачу (а. с. 27), а інших доказів того, що відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд справи, матеріали справи не місять.
В судове засідання, яке відбулося 22 квітня 2021 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, а суд першої інстанції розглянув справу без його участі.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання, не забезпечив його можливості надати суду докази та дати свої пояснення з приводу поданого ОСОБА_1 позову, чим позбавив його можливості скористатись наданими йому процесуальними правами, передбаченими ст. ст. 43, 49 ЦПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 , не повідомленого належним чином про дату час і місце розгляду справи, і останній обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, з огляду на таке.
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно достатті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198,199цьогоКодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Згідно зістаттею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
В силу положень частини третьоїстатті 199 СК Україниправо на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюютьсяглавою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно достатті 199 СК Україниякщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно зістаттею 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до частини першоїстатті 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Стаття 201 СК Українипередбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються нормистатті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, в тому числі яка продовжує навчання.
Матеріалами справи пітверджується, що 02 листопада 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстравно шлюб, після чого прізвище чоловіка змінено на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією довідки Відділу реєстрації актів громадянського стану вх. № 9/03.03.59 від 02 жовтня 2002 року (а.с. 4).
В період шлюбу, в сторін був народжений син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08 жовтня 2002 року (а.с. 5).
Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 18 жовтня 2014, підтверджується, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано 26 березня 2003 року, чоловіку присвоєне прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 6).
Згідно копії довідки Національного авіаційного університету № 1770 від 20.10.2020 ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету кібербезпеки, комп`ютерної інженерії Національного авіаційного університету IV рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 15.09.2020 по 30.06.2024 (а.с. 8).
Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 54500205 від 27.10.2020 підтверджується, що ОСОБА_3 з 27.10.2020 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 21 грудня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено шлюб, прізвище дружини змінено на « ОСОБА_9 » (а.с. 43).
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26 листопада 2008 року підтверджується, що у відповідача та його дружини - ОСОБА_10 народився син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44).
Зазначені копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 21 грудня 2007 року та копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26 листопада 2008 року, які надані відповідачем до суду з апеляційною скаргою, враховуючи, що останній не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції та був позбавлений можливості надавати докази, суд ухвавив долучити до матеріалів справи.
Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є безробітним, адже відповідачем на підтвердження вказаних обставин не надано належних та допустимих доказів.
Даних про матеріальний стан відповідача, матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача будь-якого доходу чи майна, за рахунок якого він мав би можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина.
Разом з тим, в апеляційній скарзі відповідач не заперечує свого обов`язку щодо утримання поновлітнього сина, який продовжує навчання, проте, посилаючись на сімейний стан, не погоджується з розміром аліментів, встановленим оскаржуваним рішенням.
З аналізу викладеного, суд дійшов висновку, що враховуючи те, що повнолітній син навчається у Національному авіаційному університеті на денній формі навчання та перебуває на утриманні матері, термін навчання становить з 15.09.2020 по 30.06.2021, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, працездатний вік відповідача та сімейний стан останнього, суд врахувавши, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, а також вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку про те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_3 у в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу).
Зазначені висновки узгоджуються із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20 (провадження № 61-11448св21), від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19).
Крім того, необгрутованими є вимоги ОСОБА_1  в частині стягнення розміру аліментів, який повинен бути не меншим 50 % прожиткового мінімуму, з огляду на те, що чинними нормами СК України встановлено,що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину в розмірі не меше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений для стягнення аліментів для неповнолітніх дітей та не поширюється на випадки, передбачені ст. 199 СК України.
Суд першої інстанції дійшов про суті обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак, внаслідок грубого порушення норм процесуального права щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи, неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку в частині визначення розміру аліментів.
Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подачу позову, в порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 840,80 судового збору.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 30.10.2020, щомісячно, та до закінчення навчання – 30.06.2024, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 23-х років.
Сятгнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя                 С. І. Мурашко 

Судді А. М. Головань 

С. М. Єгорова