ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 грудня 2021 року           справа №360/2764/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року (повне судове рішення складено 30 липня 2021 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/2764/21 (суддя в І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької районної ради Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                   УСТАНОВИВ:

28.05.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Кореняк Ю.С. в інтересах ОСОБА_1 до Сєвєродонецької районної ради Луганської області, в якій просила суд:
- визнати протиправними дії Сєвєродонецької районної ради Луганської області щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Сєвєродонецьку районну раду Луганської області нарахувати та виплатити середній заробіток за 70 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 26.02.2021 по 06.05.2021 включно в сумі 58245,60 грн.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач працювала начальником організаційного відділу виконавчого апарату Попаснянської районної ради Луганської області.
Рішенням № 8 від 11.12.2020 «Про початок реорганізації районних рад ліквідованих районів, території яких увійшли до складу Сєвєродонецького району» почато процедуру реорганізації Попаснянської районної ради Луганської області (код ЄДРПОУ 24046515), шляхом приєднання до Сєвєродонецької районної ради Луганської області.
Заявою від 25.02.2021 позивач просила її звільнити з 25.02.2021 на підставі п.1 ч. 1 ст.40 Кодексу законів про працю України.
Зазначену заяву позивача задоволено та розпорядженням голови Сєвєродонецької районної ради Луганської області № 07-к від 25.02.2021 її звільнено з посади начальника організаційного відділу виконавчого апарату за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Попаснянської районної ради, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці.
Після звільнення відповідач вчасно не провів розрахунок із позивачем. Заборгованість із виплати грошового забезпечення, зазначеного в розпорядженні № 07-к від 25.02.2021 відповідачем погашено лише 07.05.2021.
Згідно з довідкою № 03-24/32 від 15.04.2021, виданою відповідачем, середньоденна заробітна плата перед звільненням за останні дві місяці (грудень 2020 року – 21 календарний день- 23663,18 грн, січень 2021 року – 19 календарних днів – 9620,00 грн) склала 832,08 грн.
Загальна кількість днів затримки розрахунку (з 26 лютого 2021 року по 06 травня 2021 року) склала 70 днів, а тому розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, на думку позивача, становить 58245,60 грн (832,08 грн х 70 днів).
Вважає, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, та виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) була посадовою особою місцевого самоврядування, до 25 лютого 2021 року працювала на посаді начальника організаційного відділу виконавчого апарату Попаснянської районної ради, про що свідчать записи в трудовій книжці НОМЕР_2 (арк.спр. 8-11, 25-30).
Розпорядженням голови Сєвєродонецької районної ради Луганської області від 23 грудня 2021 року за № 02-к попереджено працівників виконавчого апарату Попаснянської районної ради, у тому числі і ОСОБА_1 (п. 5 Додатку), про наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією Попаснянської районної ради (арк. спр. 59-61).
Листом № 01.01-27/28 від 18 лютого 2021 року Сєвєродонецька районна рада Луганської області повідомила Попаснянський районний центр зайнятості про неможливість провести вивільнення працівників виконавчого апарату Попаснянської районної ради на підставі розпорядження від 23 грудня 2021 року № 02-к з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України у зв`язку з відсутністю сформованого бюджету району (арк. спр. 60).
25 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до голови Сєвєродонецької районної ради Луганської області із заявою про скорочення строку попередження про майбутнє вивільнення та звільнення з 25 лютого 2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (арк. спр. 23).
Розпорядженням голови Сєвєродонецької районної ради Луганської області від 25 лютого 2021 року № 07-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника організаційного відділу виконавчого апарату Попаснянської районної ради за п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з реорганізацією Попаснянської районної ради. У якості підстави для звільнення зазначено особисту заяву ОСОБА_1 (арк. спр. 63, 64).
Згідно з випискою по картковому рахунку позивачки зарахування заробітної плати за січень та лютий 2021 року у сумах 7744,10 грн та 39956,98 грн відповідно відбулось лише 07 травня 2021 року (арк. спр. 32).
Також судом встановлено, що Сєвєродонецька районна рада Луганської області як юридична особа публічного права зареєстрована 15 грудня 2020 року (арк. спр. 96-97).
Голова Сєвєродонецької районної ради Луганської області листом від 08 лютого 2021 року звернувся до голови комітету Верховної Ради України з питань організації державної влади, місцевого самоврядування, регіонального розвитку та містобудування з проханням вжити заходів щодо створення районної державної адміністрації новоутвореного Сєвєродонецького району (арк. спр. 52-54).
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31 березня 2021 року зареєстровано юридичну особу - Відділ фінансів Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області (арк. спр. 51).
Рішенням Сєвєродонецької районної ради Луганської області № 43 від 27 квітня 2021 року визначено на 2021 рік доходи та видатки районного бюджету, затверджено бюджетні призначення головним розпорядникам коштів районного бюджету на 2021 рік, вирішено інші питання формування бюджету району на 2021 рік (арк. спр.94-95). 
Рішенням Сєвєродонецької районної ради Луганської області № 44 від 27 квітня 2021 року внесено зміни до рішення Сєвєродонецької районної ради Луганської області № 43 від 27 квітня 2021 року «Про районний бюджет Сєвєродонецького району на 2021 рік» (арк. спр. 90-92). 
Згідно з повідомленням управління Державної казначейської служби України у Кремінському районі казначейський рахунок загального фонду Сєвєродонецької районної ради Луганської області відкрито 28 квітня 2021 року (арк. спр. 70, 82).
06 травня 2021 року Сєвєродонецькою районною радою Луганської області подано до управління Державної казначейської служби України у Кремінському районі платіжні доручення № 12 та № 13 про перерахування коштів на карткові рахунки працівників з призначенням платежу заробітна плата за січень та лютий 2021 року разом зі списками працівників із зазначенням розміру заробітної плати відповідно, які оплачено управлінням 07 травня 2021 року (арк. спр. 71-73).
Зазначені обставини підтверджено також випискою по рахунку відповідача (арк. спр. 83).
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
ОСОБА_1 була посадовою особою органу місцевого самоврядування, отже, спірні правовідносини також регулюються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі – Закон № 2493-ІІІ).
Статтею 7 Закону № 2493-ІІІ передбачено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Суд звертає увагу на те, що Закон № 2493-ІІІ регулює питання проходження служби в органах місцевого самоврядування, підстави її припинення, матеріальне та соціальне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, їх відповідальність за порушення цього закону, тощо.
Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні таких осіб - не врегульовані положеннями спеціального законодавства.
В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Враховуючи вищевикладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статей 116, 117 КЗпП України, що не заборонено спеціальним законодавством.
Згідно зі статтями 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Сторонами не заперечується той факт, що 25 лютого 2021 року (день звільнення) позивачка перебувала на робочому місці, однак, повний розрахунок з нею проведено лише 07 травня 2021 року.
Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Зі змісту зазначеної норми встановлено, що підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.
Отже, необхідною умовою для покладення на підприємство, установу, організацію відповідальності за невиплату або затримку у виплаті належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства, установи, організації у такому несвоєчасному розрахунку або невиплати відповідної суми. 
Про це зазначається Верховним Судом у постанові від 04.03.2020 у справі № 806/3350/17, в якій суд касаційної інстанції зауважив, що для виникнення такого обов`язку власника та встановлення вини підприємства необхідно з`ясувати та дослідити причини, у зв`язку з чим не було своєчасно здійснено відповідні виплати.
Особливістю цієї адміністративної справи є те, що відповідач є новоутвореною особою публічного права та пов`язані з цим процеси формування бюджету.
Так, постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Сєвєродонецький район (з адміністративним центром у місті Сєвєродонецьк) у складі територій Гірської міської, Кремінської міської, Лисичанської міської, Попаснянської міської, Рубіжанської міської, Сєвєродонецької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» вирішено утворити районні державні адміністрації в адміністративних центрах районів, утворених згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. № 807-IX “Про утворення та ліквідацію районів”, як нові юридичні особи публічного права згідно з додатком 2, а саме Сєвєродонецьку райдержадміністрацію Луганської області.
Пунктом 4 розпорядження № 1635-р обласним державним адміністраціям наказано сприяти у здійсненні заходів, пов`язаних з реорганізацією районних державних адміністрацій згідно з абзацами другим та четвертим пункту 1 цього розпорядження та утворенням районних державних адміністрацій згідно з абзацом третім пункту 1 цього розпорядження; вжити заходів до реєстрації районних державних адміністрацій як юридичних осіб публічного права, утворених згідно з абзацом третім пункту 1 цього розпорядження, та подати протягом десяти днів пропозиції щодо призначення їх керівників у встановленому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1321 затверджено Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, відповідно до якого у разі відсутності райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району, до території якого включаються ліквідовані райони, утворення відповідної райдержадміністрації здійснюється шляхом утворення нової юридичної особи публічного права з подальшим приєднанням до неї райдержадміністрацій ліквідованих районів, території яких було включено до складу відповідного новоутвореного району.
Перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється у разі утворення на території новоутвореного району райдержадміністрації, в адміністративному центрі якого була відсутня така райдержадміністрація, - з моменту державної реєстрації райдержадміністрації як юридичної особи публічного права та утворення комісії з реорганізації.
Перехід майна, майнових прав та обов`язків райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється у разі утворення райдержадміністрації на території новоутвореного району, в адміністративному центрі якого була відсутня така райдержадміністрація, - з моменту державної реєстрації райдержадміністрації як юридичної особи публічного права та затвердження передавального акта комісії з реорганізації.
Стадії бюджетного процесу визначено статтею 19 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої стадіями бюджетного процесу визнаються:
1) складання та розгляд Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) і прийняття рішення щодо них;
2) складання проектів бюджетів;
3) розгляд проекту та прийняття закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет);
4) виконання бюджету, включаючи внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет);
5) підготовка та розгляд звіту про виконання бюджету і прийняття рішення щодо нього.
Порядок формування місцевих бюджетів врегульовано статтею 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з частинами другою та третьою якої районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. 
Складання і схвалення прогнозів районних і обласних бюджетів, складання і виконання відповідних бюджетів здійснюють відповідні державні адміністрації згідно з Бюджетним кодексом України.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відділ фінансів Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області, до повноважень якого віднесено питання складання та схвалення прогнозу районного бюджету як однієї зі стадій бюджетного процесу, створено та зареєстровано лише 31 березня 2021 року.
Отже, бюджетний процес щодо складання, формування та затвердження бюджету Сєвєродонецького району зміг розпочатися лише з квітня 2021 року по незалежним від Сєвєродонецької районної ради Луганської області причинам.
Лише 27 квітня 2021 року на засіданні Сєвєродонецької районної ради прийнято рішення № 43 та № 44 про затвердження районного бюджету Сєвєродонецького району на 2021 рік та внесення до нього змін.
Після прийняття та затвердження районного бюджету відповідач отримав від Відділу фінансів Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області витяг з річного розпису асигнувань місцевих бюджетів на 2021 рік та лімітну довідку про бюджетні асигнування на вказаний період, які в обов`язковому порядку надаються до органу казначейської служби при відкритті рахунку.
Казначейський рахунок відповідачу відкрито 28 квітня 2021 року, тобто, наступного дня після затвердження районного бюджету.
29 квітня 2021 року в органах Державної казначейської служби зареєстровано зміни до кошторису Сєвєродонецької районної ради Луганської області (арк. спр. 86-88).
Суд звертає увагу на те, що відповідно до Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 938 від 23.08.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 вересня 2012 року за № 1569/21881, зміни до кошторису реєструються органами казначейства не раніше дня, наступного після реєстрації кошторису.
30 квітня 2021 року зареєстровано в органах Казначейської служби зобов`язання Сєвєродонецької районної ради Луганської області по заробітній платі.
З 01 по 04 травня 2021 року були святкові та вихідні дні.
05 травня Сєвєродонецька районна рада Луганської області звернулась до Відділ фінансів Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області із заявкою на фінансування заробітної плати працівників ради, а 06 травня 2021 року на рахунок відповідача надійшло відповідне фінансування.
В цей же день, 06 травня 2021 року, відповідач підготував та подав до Управління Державної казначейської служби України у Кремінському районі Луганської області платіжні доручення № 12 та № 13 про перерахування на карткові рахунки заробітної плати за січень та лютий 2021 року. У відомостях № 1 та № 2, які є невід`ємними додатками до платіжних доручень № 12 та 13, зазначено дані про перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 заробітної плати за січень 2021 року у сумі 7744,10 грн та за лютий 2021 року у сумі 39956,98 грн.
Згідно з відміткою казначейської служби на платіжних дорученнях фактичне перерахування коштів на карткові рахунки працівників відбулося 07 травня 2021 року.
Отже, з наданих відповідачем документів судом встановлено, що районний бюджет Сєвєродонецької районної ради Луганської області з незалежних від відповідача обставин затверджено лише 27 квітня 2021 року, після чого ним вчинено необхідні дії щодо відкриття рахунків та отримання фінансування на виплату заробітної плати працівникам за січень-лютий 2021 року, що, з урахуваннями законодавчо регламентованих процесів, стало можливим лише з 07 травня 2021 року.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що затримка у виплаті заробітної плати відбулась не лише щодо позивачки, а заробітна плата за січень – квітень 2021 року виплачена всім працівникам відповідача лише 07 травня 2021 року.
Місцевий суд також вірно врахував, що незважаючи на те, що розпорядженням голови Сєвєродонецької районної ради Луганської області від 23 грудня 2021 року за № 02-к попереджено працівників виконавчого апарату Попаснянської районної ради про наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією Попаснянської районної ради, відповідачем не вживались дії щодо звільнення попереджених осіб.
Навпаки, листом № 01.01-27/28 від 18 лютого 2021 року Сєвєродонецька районна рада Луганської області повідомила Попаснянський районний центр зайнятості про неможливість провести вивільнення працівників виконавчого апарату Попаснянської районної ради на підставі розпорядження від 23 грудня 2021 року № 02-к з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України у зв`язку з відсутністю сформованого бюджету району, оскільки на час звільнення відповідач не міг забезпечити здійснення розрахунку з працівниками.
Звільнення позивачки 25 лютого 2021 року відбулось на підставі її особистої заяви, у якій вона просила скоротити строк попередження про майбутнє вивільнення та звільнити її саме з 25 лютого 2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що під час звільнення позивачки відповідач не виконав вимог ст. 116 КЗпП України в частині проведення з нею повного розрахунку в день звільнення.
Однак, як наголошувалось судами раніше, стаття 117 КЗпП України передбачає цивільно-правову відповідальність роботодавця, яка настає за наявності двох умов, а саме факту затримки розрахунку при звільненні та за наявності вини в діях (бездіяльності) роботодавця, які призвели до такої затримки.
Оскільки під час розгляду справи встановлено, що затримка розрахунку з позивачкою відбулась через об`єктивні обставини, пов`язані з процесом формування та затвердження бюджету новоствореної ради та не залежали від волевиявлення відповідача, який вживав заходи до щонайшвидшого завершення бюджетного процесу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в діях Сєвєродонецької районної ради Луганської області відсутня вина за несвоєчасний розрахунок при звільненні позивачки.
Відсутність вини роботодавця виключає можливість застосування до нього відповідальності наслідків, передбачених ст. 117 КЗпП України.
Аналогічний правовий висновок неодноразово висловлювався Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2015 року (провадження № 6-2159цс15) від 23 березня 2016 року (провадження № 6-364цс16), від 11 травня 2016 року (провадження № 6-383цс15), а також Верховним Судом у постановах від 09 жовтня 2020 року у справі № 236/3821/18, від 18 лютого 2021 року у справі № 420/7423/19.
При цьому посилання апелянта на справу Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» не може бути прийнято до уваги, оскільки в нинішній справі мова йде про можливу відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, де потрібно з`ясовувати наявність вини відповідача в цьому. В справі за заявою Кечко мова йшла про обов`язковість виконання діючих положень законодавства, зокрема, в частині оплати праці, незважаючи на відсутність фінансування. В нинішній справі зобов`язання перед ОСОБА_1 щодо оплати праці відповідачем виконані, принаймні, спору про це позивачка не заявляла.
Також є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на рішення Верховного Суду в зразковій справі про належний розмір допомоги до 5 травня учасникам війни (бойових дій), оскільки в ній зовсім інший предмет порівняно зі справою, що переглядається в апеляційному порядку.
Не можуть бути підставою для задоволення позову і дії відповідача стосовно іншого працівника.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. “Руїз Торія проти Іспанії” (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду відсутність вини у несвоєчасному розрахунку при звільненні позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами статті 139 КАС України в зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги підстави для відшкодування судових витрат апелянта відсутні.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 360/2764/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 14 грудня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін 
                                                                                                                                                                                                                                      Т. Г. Гаврищук