П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/17882/21
Провадження № 22-ц/4815/1464/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді : Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

учасники справи: 
заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут",
боржник:  ОСОБА_1 
розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2021 року, постановлену в складі судді Ковальова І.М., у справі №569/17882/21,

в с т а н о в и в :
У вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" звернулося до суду із заявою до  ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за наданні послуги з газопостачання.
Заява обґрунтована тим, що  ОСОБА_1 , будучи споживачем природного газу, свої зобов`язання по оплаті послуг з постачання природного газу своєчасно не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 9974,94 грн., 3% річних в сумі 372,65 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 853,04 грн. 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.09.2021 року у видачі судового наказу відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права. 
Товариство в апеляційній скарзі покликається на те, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу, що розміщений на офіційному сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання та письмової форми договору, а тому посилання суду першої інстанції про відсутність цього договору не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, яка зазначена у п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.
Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, а саме: заявником не надано доказів дотримання порядку приєднання боржника до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, а тому факт укладення Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам з боржником за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості не підтверджено.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
У статті 161 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав, за якими може бути виданий судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу,якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник при звернення до суду з заявою про видачу судового наказу надав Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що надання заявником Типового договору, який в свою чергу, на думку заявника, є договором приєднання, що свідчить про те, що відповідач є споживачем природного газу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно доп.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Оскільки, в порушення ст. 163 ЦПК України, заявником не надано до суду договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі з відповідачем, який свідчив би про те, що саме відповідач є споживачем послуг, та що саме з нього підлягає стягненню заборгованість за невиконання вимог договору.
Як роз`яснено в п. 13 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 № 14, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК в редакції до 15.12.2017 року), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.
Згідно до пункту 1 розділу 3 Правил постачання природного газу, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником Договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) та дотримання його умов. Відповідно до п. 2 Розділу 3 Правил, Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. У відповідності до п.4 розділу 3 Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2500. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику.
У відповідності до п. 4 Розділу 3 Правил якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками – факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил.
При цьому, апелянт ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав доказів направлення на ОСОБА_2  заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу, що є підставою вважати укладеним між сторонами договором. Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у видачі судового наказу за відсутності доказів укладення між сторонами договору. 
Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника не містить.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Крім того, слід зазначити, що у відповідності до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків. А також звернення з тими ж вимогами в порядку позовного провадження.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складений 09 грудня 2021 року.

Головуючий : 

Судді :