ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
26 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2675/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року (суддя Садовий І.В.) у справі №280/2675/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 
                                                           встановиВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, де базовий місяць січень 2008 року, та з 01.03.2018 по 10.02.2020, де базовий місяць березень 2018, тобто по день звільнення з військової служби, з урахуванням абзацу 4 п.5 постанови Кабінету Міністрів від 17.03.2003 №1078;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу в повному обсязі індексацію грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, де базовий місяць січень 2008 року, та з 01.03.2018 по 10.02.2020, де базовий місяць березень 2018, тобто по день звільнення з військової служби, з урахуванням виплачених сум, враховуючи абзац 4 п.5 постанови Кабінету Міністрів від 17.03.2003 №1078.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у період з 2015 по 2020 роки проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, однак станом на день прийняття наказу про звільнення позивача відповідачем не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Вказував, що така бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки індексація грошового забезпечення гарантована Законом України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон №1282-XII), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі – Порядок №1078).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення за спірний період, у зв`язку з чим визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати такої індексації. При цьому, суд вказав на те, що базовим місяцем для нарахування індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 є січень 2008 року, а базовим місяцем для нарахування індексації за період з 01.03.2018 по 10.02.2020 є березень 2018 року.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивачем пропущено строк на звернення із позовом до суду і вказаним обставинам судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки. За позицією відповідача строк звернення до суду, у спірному випадку, визначається ч.5 ст.122 КАС України і становить один місяць з дня коли особа дізналася, або коли повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Щодо суті спірних відносин, то відповідач висловлює свою незгоду з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на індексацію грошового забезпечення, а саме: в частині період з 01.12.2015 по 28.02.2018 відповідач не погоджується з визначеним судом базовим місяцем для нарахування індексації, вказуючи те, що між сторонами був відсутній спір про базовий період, а отже задоволення позову у такий спосіб є передчасним; в частині періоду з 01.03.2018 по 10.02.2020 відповідач вказує на те, що суд не врахував того, що право позивача на індексацію, враховуючи базовий місяць березень 2018 року, виникло лише у грудні 2018 року через те, що до вказаного часу визначений законом поріг індексації не був перевищений.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на різних посадах в Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
10.02.2020 наказом Т.в.о. командира  Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №28 припинено (розірвано) контракт про проходження  громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшину ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою головного сержанта 2 взводу розвідки спеціального призначення роти розвідки спеціального призначення та звільненого відповідно до пп. “д” пункту 2 частиною 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” з військової служби у запас Збройних Сил України через службову невідповідність наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №4/ос від 07.02.2020 (а.с.7).
02.03.2021 позивач звернувся до відповідача із запитом про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.
Листом від 11.03.2020 №3/29/12-691 відповідачем надіслано позивачу довідку начальника фінансової служби про неможливість надання інформації про грошове забезпечення за 2016 рік, а також особисті картки про грошове забезпечення за період з серпня 2015 по січень 2020 року (а.с.8-13).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, де базовий місяць січень 2008 року, та з 01.03.2018 по 10.02.2020, де базовий місяць березень 2018, тобто по день звільнення з військової служби, з урахуванням абзацу 4 п.5 постанови Кабінету Міністрів від 17.03.2003 №1078 протиправною, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Щодо аргументів відповідача про пропуск позивачем строків звернення із позовом до суду, суд апеляційної інстанції вважає зазначити таке.
Так, за позицією відповідача, строк звернення до суду, у спірному випадку визначається ч.5 ст.122 КАС України і становить один місяць з дня коли особа дізналася, або коли повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).
З метою реалізації вказаного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок №1078).
Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України. До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №160/8332/20 (постанова від 29 вересня 2021 року).
Отже, аргументи відповідача про пропуск позивачем строку звернення із цим позовом до суду, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.
Щодо суті спірних відносин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
У цій справі позивачем заявлено вимоги щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 та за період з 01.03.2018 по 10.02.2020.
Щодо періоду з 01.12.2015 по 28.02.2018, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення Закону № 1282-ХІІ та Порядку №1078, якими врегульовано механізм проведення індексації, її мета та правова природа. 
Відповідно до  статті 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення в розумінні цього  закону  це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення (абзац 2).
Положеннями статті 2 Закону № 1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 9 Закону № 2011-XII  встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Пунктом 2 Порядку № 1078 до об`єктів індексації віднесено грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Отже, індексація грошового забезпечення, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, є однією з державних гарантій, спрямованою на забезпечення достатнього життєвого рівня населення, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону № 1282-ХІІ).
За такого правового врегулювання суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Як встановлено пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення
Отже, місяць у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Водночас, як закріплено у абз.4 п.5 Порядку, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абз.5 п.5 Порядку).
Так, проаналізувавши норми наведених нормативно-правових актів, суд правильно вказав на те, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”, яка набрала чинності 01 січня 2008 року, встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294.
Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.
Підвищення тарифних ставок (окладів) в період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації не відбувалося.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав право позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця – січень 2008 року.
Не заперечуючи висновки суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на індексацію грошового забезпечення у вказаному періоді, відповідач зазначає про те, що між сторонами був відсутній спір про базовий період, а отже задоволення позову у такий спосіб є передчасним.
З приводу таких аргументів відповідача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що оскільки судом першої інстанції обґрунтовано визначено право позивача на індексацію грошового забезпечення, а також враховуючи те, що таке право позивача було порушено (інформація із наданої відповідачем довідки щодо виплаченої індексації (а.с.41)), суд, з метою поновлення такого права, цілком правомірно визначив базовий місяць з урахуванням якого слід здійснити індексацію грошового забезпечення позивачу у періоді з 01.12.2015 по 28.02.2018.
Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для висновку щодо незаконності чи необґрунтованості висновків суду першої інстанції, в частині вирішених позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.
Щодо рішення суду першої інстанції, в частині задоволених вимог про індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.02.2020.
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ  передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, нарахування індексації не є безумовним, а виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації.
У свою чергу, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком №1078.
Пунктом 5 Порядку №1078 встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.
Таким чином, індексація грошових доходів, в тому числі, грошового забезпечення, відбувається за наявності певних умов, які визначені діючим законодавством. 
Згідно наданої довідки (а.с.41), індексація грошового забезпечення позивача здійснювалась починаючи з грудня 2018 року.
За інформацією відповідача, що відповідає даним Держстату, враховуючи базовий місяць – березень 2018 року, починаючи з квітня 2018 року визначений законом поріг індексації був перевищений лише в жовтні 2018 року та склав 103,7%.
Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
У спірному випадку індекс інфляції за жовтень 2018 року було опубліковано в листопаді. Отже, вперше грошове забезпечення позивача повинно було та фактично проіндексовано у грудні 2018 року. При цьому, в подальшому грошове забезпечення позивача, індексувалося щомісячно.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав стверджувати про протиправність допущеної відповідачем бездіяльності, в частині здійснення індексації грошового забезпечення позивача у періоді з 01.03.2018 по 10.02.2020.
При цьому, суд враховує, що вказуючи на протиправність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації за даний період часу, позивач в позовній заяві жодних аргументів та міркувань стосовно таких підстав не проведення  індексації грошового забезпечення не наводить. Тобто, позивач не наводить умов, передбачених законом, з настанням яких пов`язує набуття права на індексацію грошового забезпечення за періоди служби з 01.03.2018 по 10.02.2020.
Таких умов, в ході судового розгляду справи, не встановлено і судом першої інстанції.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не було доведено неправомірність дій (бездіяльності) відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення у вказаному періоді, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов в цій частині.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, у вказаній частині задоволених позовних вимог, підлягає скасуванню з прийняттям, в цій частині заявлених вимог, нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі №280/2675/21, в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 10.02.2020 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.02.2020 - скасувати та в цій частині заявлених вимог прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі №280/2675/21– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки. передбачені ст..ст.328. 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 26.10.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк