КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
  
Апеляційне провадження                                             
№ 22-ц/824/6172/2021                                                                             
                
                                                      П О С Т А Н О В А
 
                                           І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            28 вересня 2021 року                                                                     місто Київ
                                                                                               справа № 362/4110/19
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
                   суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                   за участю секретаря судового засідання -Савлук І.М.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ковбеля М.М., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та встановлення способу участі діда та баби у спілкуванні з онуками,-
 
  В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2019 року позивачі звернулися до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просили: 
зобов`язати   ОСОБА_1 не чинити їм перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні онуків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та         ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши наступний спосіб участі у спілкуванні з внуками: 
кожний останній повний тиждень місяця з понеділка по понеділок за місцем проживання позивачів без присутності батька та членів його родини; 
щорічно в день, наступний після дня народження з ІНФОРМАЦІЯ_8  ОСОБА_5 та з ІНФОРМАЦІЯ_9 внучки ОСОБА_6 з 10:00 години до 10:00 години наступного дня за місцем проживання позивачів без присутності батька та членів його родини; 
по два тижні на рік влітку та взимку брати онуків на оздоровлення без присутності батька та членів його родини.
В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що вони є дідусем та бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказували, що батьками їх онуків є їх дочка ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_1 .
Зазначали, що з 10 червня 2019 року відповідач без погодження зі своєю дружиною ОСОБА_4 , матір`ю дітей, забрав обох онуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до будинку своїх батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , часто залишаючи їх на піклування баби та діда через свою роботу пілотом МАУ, що на їх думку, негативно впливає на онуків та їх з ними стосунки. 
Посилалися на те, що фактично відповідач змушує своїх батьків виконувати його батьківські обов`язки, за таких обставин порушуються права дітей на сімейне виховання матір`ю та батьком, що охоплює їх право на спілкування із дідусем, бабусею, та іншими членами родини та сім`ї по материнській лінії. 
Вказували, що вони, як дід та баба мають бажання брати активну участь у вихованні онуків, піклуватись про них та допомагати матеріально.
Зазначали, що відповідач категорично заперечує їхні права на спілкування з онуками та зазначив, що з онуками вони зможуть спілкуватися лише у разі наявності рішення суду.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.
зобов`язано відповідача ОСОБА_1 не чинити  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні онуків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши наступний спосіб участі у спілкуванні з онуками:
першу та другу суботу місяця з 09.00 год. до 18.00 год. в присутності батька дітей ОСОБА_1 з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дітей та інших заходів, спрямованих на їх розвиток в присутності батька та/або членів його родини;
третю та четверту п`ятницю місяця з 16.00 год. до 20.00 год. з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дітей та інших заходів, спрямованих на їх розвиток, без присутності батька дітей ОСОБА_1 та членів його родини;
тиждень на рік влітку та взимку брати онуків на оздоровлення без присутності батька та членів його родини.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2021 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та визначити способи участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з онучками, наступним чином: 
перша неділя кожного місяця з 15.00 год. до 17.00 год. за згоди дітей та у присутності батька дітей; 
місцем зустрічі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та дітей - є місце проживання/перебування дітей з можливістю відвідування інших місць відпочинку та розвитку за погодженням з батьком дитини та самими дітьми.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що про розгляд судом справи він випадково дізнався від позивача ОСОБА_3 та ознайомився з рішенням 11 січня 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Жодних листів від суду з ухвалами, рішеннями не було вручено, що позбавило можливості надати суду відзив на позовну заяву, розрахунок витрат на правову допомогу, заявити необхідні клопотання та безпосередньо взяти участь у судовому розгляді.
Вказував, що відповідно до інформації отриманої у відділенні Укрпошти за місцем свого проживання - адресна доставка Укрпоштою йому не здійснювалась, а листи повертались до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ст.128 ЦПК України не є врученням повістки та не може вважатись належним повідомленням.
Зазначав, що він повністю заперечує проти того, що ним здійснюються перешкоди у спілкуванні позивачів з онуками. На відміну від позивачів його дії спрямовані на захист та забезпечення інтересів своїх дітей, а не на постійні сварки та образи в їх присутності інших родичів.
Посилався на те, що суд першої інстанції в рішенні навіть не встановив стан здоров`я дітей, їх розпорядок дня та особисту прихильність, а тому яким чином судом такі обставини було враховано невідомо. 
Вказував, що разом з заявою про перегляд заочного рішення суду були надані документи щодо стану здоров`я дітей, відповідно до яких дітям рекомендовано виключити стресові ситуації, поступово налагоджувати відносин з матір`ю та іншими особами в стабільному середовищі, без агресії та примусу. Надані суду докази стану здоров`я дітей були проігноровані судом першої інстанції.
Зазначав, що позивачі разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 постійно стверджують, що він10 червня 2019 року викрав дітей та примусово утримує їх у себе, в будинку своїх батьків. Однак в дійсності після важкого психотичного нападу, який стався у ОСОБА_4 в жовтні 2018 року та був поєднаний із насиллям над дітьми, діти постійно проживають разом н ним у АДРЕСА_1 .
Посилався на те, що внаслідок тривалого та інтенсивного лікування стан ОСОБА_4 покращився і він погодився на вмовляння її батьків, щоб привозити їм дітей для спілкування, хоча вмовити дітей було надто складно. При цьому позивачі запевняли що постійнопроживають разом з ОСОБА_4 та наодинці з нею дітей не залишать, вони завжди будуть під їх пильним наглядом.
Вказував, що в подальшому він дізнався, що всупереч рекомендацій лікарів діти стали залишатися з ОСОБА_4 наодинці, що призвело до ретравматизації дітей та погіршення їх психо-емоційний стан.
Зазначав, що червні 2019 року ОСОБА_4 спільно зі своїми батьками викрала дітей з садочка, обманувши дітей, що має відвезти їх додому, до батька. При цьому вони змінили всі телефони, винайняли невідому квартиру та майже тиждень утримували дітей ізольованими у невідомому місці.
Посилався на те, що після цього випадку у дітей знову загострився невротичний стан, вони стали боятися виходити з будинку, не відпускали його від себе ні на мить, у них додатково з`явились страхи що мати їх може викрасти. 
Вказував, що позивачі разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 усіма способами намагаються штучно створити картину, що начебто їх права на спілкування порушуються.
14 травня 2021 року від позивачів до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні посилалися на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просили її задовольнити з вказаних підстав.
Позивачі, третя особа ОСОБА_4 та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, малолітня ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а малолітня ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , їх батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . 
Позивачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дідусем та бабусею малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі вказували на те, що з 10 червня 2019 року відповідач без погодження зі своєю дружиною ОСОБА_4 , матір`ю дітей, забрав обох онуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до будинку своїх батьків         ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначали, що відповідач категорично заперечує їхні права на спілкування з онуками.
З матеріалів справи вбачається, що позивачі у зв`язку з тим, що відповідач чинить їм перешкоди у спілкуванні з онуками зверталися з заявами до Служби у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації щодо визначення способів їх участі у спілкуванні з онуками та щодо перешкоджань відповідача у цьому.
Листом від 17 липня 2019 року №444 Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації повідомила позивачів про те, що якщо їм чиняться перешкоди у спілкуванні з онуками вони мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Також позивач ОСОБА_3 з приводу чинення зі сторони відповідача перешкод у спілкуванні з онуками зверталася до Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області.
У висновку Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 20 серпня 2019 року за матеріалами перевірки заяви ОСОБА_3 було зазначено, що питання щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а також питання щодо участі у вихованні дитини бабою, дідом, не входять до компетенції органів та структурних підрозділів Національної поліції України, а вирішуються виключно органами опіки та піклування або судом. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідач  ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з батьком  ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку від 25 листопада 2020 року №2075/6-23, враховуючи рекомендації комісії, Васильківською районною державною адміністрацією не рекомендовано визначення способу участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні з онуками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , викладених в позовній заяві та рекомендовано зустрічі в другу та четверту суботу місяця з 09.00 год. до 18.00 год. в присутності батька дітей ОСОБА_1 з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дітей та інших заходів, спрямованих на їх розвиток.
У вказаному висновку також зазначено, що згідно з актом обстеження умов проживання від 16 травня 2019 року, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації було обстежено умови проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку зроблений сучасний ремонт, чисто та затишно, для дітей відокремлена окрема кімната з двох`ярусним ліжком, окрема кімната для відпочинку та ігор, наявний одяг для відповідного віку та в належній кількості
Актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Глевахівської селищної ради від 23 січня 2020 року, підтверджено місце перебування батька ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 3Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 рокувизначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.1ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов'язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.
У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.  Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25  листопада 2014 року). 
Європейський суду з прав людини зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв'язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від  05  березня 2019 року).
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого  обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини.  Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Гокканнен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року, «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що позивачі, як і батько малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають право приймати участь у виховані та спілкуванні з онуками. 
При цьому, колегія суддів враховує ставлення позивачів до онуків, їх бажання приймати участь у вихованні онуків, а також те, що сам відповідач не заперечує проти визначення способу участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з онучками, наступним чином: перша неділя кожного місяця з 15.00 год. до 17.00 год. за згоди дітей та у присутності батька дітей; місцем зустрічі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та дітей - є місце проживання/перебування дітей з можливістю відвідування інших місць відпочинку та розвитку за погодженням з батьком дитини та самими дітьми.
Разом з тим, відповідач в апеляційній скарзі вказував на те, що суд в своєму рішенні не встановив стан здоров`я дітей, їх розпорядок дня та особисту прихильність.  Вказував на те, що після важкого психотичного нападу, який стався у ОСОБА_4 в жовтні 2018 року та був поєднаний із насиллям над дітьми, діти постійно проживають разом з ним у АДРЕСА_1 . Під час вказаного нападу ОСОБА_4 вчинила дії насильницького та розпусного характеру над старшою дитиною ОСОБА_14 , та перелякала молодшу дитину ОСОБА_6 , внаслідок чого діти отримали психотравму. Зазначав, що він протягом двох місяців організовував дітям психокорекційну роботу із фахівцем, щоб у них минув страх слова «мама», докладав всіх можливих зусиль щоб у дітей якнайшвидше з пам`яті зтерлась травмуюча ситуація та відновився їх нормальний психоемоційний стан. 
Як вбачається з висновку психолога Васильківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на ОСОБА_6 від 22 жовтня 2019 року №182, враховуючи психоемоційний стан ОСОБА_6, який містить  ознаки психологічної травматизації, рекомендовано забезпечити ОСОБА_6 спокійними, стабільними та психологічно безпечними умовами, всіляко сприяти затишній атмосфері навколо дитини. Надійною особою для дитини є батько, якому дівчинка всіляко довіряє та бачить в ньому підтримку та захист. Рекомендовано врегулювати стабільний режим активності та відпочинку, уникати не лише ситуацій, які можуть викликати негативні переживання, а і ситуацій з великим позитивним емоційним навантаженням, утриматись від спілкування з матір`ю до повної стабілізації психоемоційного стану. Проводити психокорекційну роботу з психологом, продовжувати спостереження  неврологом, у відповідності до рекомендацій лікаря.
Згідно висновку психолога Васильківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на ОСОБА_5 від 22 жовтня 2019 року №183, враховуючи психоемоційний стан ОСОБА_5 , який містить ознаки психологічної травматизації, рекомендовано забезпечити ОСОБА_5 спокійними стабільними та психологічно безпечними умовами, всіляко сприяти затишній атмосфері навколо дитини. Надійною особою для дитини є батько, якому дівчинка всіляко довіряє та бачить в ньому підтримку та захист. Рекомендовано врегулювати стабільний режим активності та відпочинку, уникати не лише ситуацій, які можуть викликати негативні переживанню ситуацій з великим позитивним емоційним навантаженням, утриматись спілкування з матір`ю до повної стабілізації психоемоційного стану. Проводити психокорекційну роботу з психологом, продовжувати спостереження неврологом, у відповідності до рекомендацій лікаря.
Відповідно до висновків психолога Васильківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 23 січня 2020 року за результатами проведеного психологічного обстеження, не виявлено психологічного насилля з боку батька ОСОБА_1 , бабусі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Відсутні прояви негативного впливу на дитину, відсутні симптоми її налаштування проти матері. Небажання дитини говорити про матір, та виникненню в дитини напруження під час запитань про неї, можуть бути викликані багатьма факторами (ситуацією розлучення, попереднім травмувальним досвідом тощо), встановити які можливо лише у межах спеціального дослідження (психологічної, психіатричної експертизи тощо).
Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги висновок експертів ТОВ «Експертно-дослідна служба України» №441/11/2019 від 08 листопада 2019 року та висновок експертів ОНДІСЕ №21-1248/1349 судової психологічної експертизи від 10 червня 2021 року, оскільки вказані висновки були зроблені в рамках інших цивільних справ та матеріали даної цивільної справи №362/4110/19 експертам для проведення експертиз не надавалися.
Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між дідом, бабою та онуками та визначаючи порядок участі позивачів у вихованні та спілкуванні з онуками, суд першої інстанції врахував законодавчо закріплене право бабусі та дідуся спілкуватись з онуками та брати участь у їх вихованні.
Проте, задовольняючи частково позовні вимоги позивачів в частині визначення порядку участі у спілкуванні з їх малолітніми онуками  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд першої інстанції не врахував, що діти останній час не спілкувалися з позивачами, мають відсторонене ставлення до останніх та не врахував вікових особливостей дітей, їх емоційного стану.
Враховуючи наявні у розпорядженні суду докази, встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабусею, дідусем та онуками, надаючи оцінку висновку  Васильківської районної державної адміністрації від 25 листопада 2020 року №2075/6-23 та доводам сторін  у даній справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що з урахуванням віку дітей, стану їх здоров'я, інтересів, відсутності протиправних дій  бабусі та дідуся  стосовно  своїх онуків, бажання бачитися, піклуватися  про них та виховувати  їх,  вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні з онуками, встановивши такі дні та години побачень: 
другу та четверту суботу місяця з 10.00 год. до 19.00 год. без присутності батька дітей ОСОБА_1 та членів його родини з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дітей та інших заходів, спрямованих на їх розвиток.
Визначаючи  часи спілкування  дідуся та бабусі  з онуками без присутності батька дітей, колегія суддів враховує відсутність доказів негативного впливу бабусі  та дідуся на дітей та  вважає, що  присутність батька дітей під час зустрічей позивачів з онуками  в подальшому не сприятиме перебуванню дітей у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі.
При цьому, враховуючи час, який пройшов після припинення постійного спілкування дітей з позивачами та з метою адаптації дітей колегія суддів вважає за доцільне перші п`ять зустрічей проводити у присутності батька дітей ОСОБА_1 , а вподальшому такі зустрічі мають бути без присутності батька, з метою надання можливості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відновити контакт з онуками та забезпечити їм комфортне спокійне спілкування.
Колегія суддів вважає, що визначення вищевказаного способу участі у спілкуванні та дітей є таким, що відповідає їх віковим потребам та за сумлінного відношення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі діда та баби у процесі спілкування з онуками, а тому у задоволенні решти позовних вимог позивачів в частині встановлення порядку участі у спілкуванні з онуками слід відмовити.
Крім того, позивачами не було надано доказів напідтвердження того, що спосіб участі у спілкуванні з онуками, який був ними запропонований відповідає інтересам дітей на даний час і не спричинить їмпсихоемоційної травми.
При встановленні часу зустрічей позивачів з онуками, з метою забезпечення належного виконання цього судового рішення, апеляційний суд, враховуючи позицію ЄСПЛ, висловлену у п.37 рішення у справі «Швець проти України»(заява № 22208/17) від 23 липня 2019 року, про те, що при встановленні графіка побачень для забезпечення його дотримання є необхідність у накладенні офіційного зобов'язання у цьому контексті, вважає за доцільне зобов'язати  ОСОБА_1 передавати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 малолітніх дітей  ОСОБА_5 та        ОСОБА_6 у визначені для зустрічей дні.
Разом з тим, слід зазначити, що у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дітей, станом їх здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у спілкуванні з ними. 
В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення вказаних позовних вимог.
Доводи відповідача про те, що про розгляд справи він випадково дізнався від позивача ОСОБА_3 , жодних листів від суду з ухвалами, рішеннями йому не було вручено, що позбавило можливості надати суду відзив на позовну заяву, розрахунок витрат на правову допомогу, заявити необхідні клопотання та безпосередньо взяти участь у судовому розгляді, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач був обізнаний про перебування даної справи у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області, так як останній подавав апеляційну скаргу на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року про відкриття провадження у даній справі. Неодноразово ОСОБА_1 подавав до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, отже останній був обізнаний про розгляд справи та повинен був цікавитися провадженням у цій справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи про розгляд справи на 17 грудня 2020 року о 14.45 год. ОСОБА_1 був повідомлений шляхом розміщення на веб-сайті Васильківського міськрайонного суду Київської області оголошення про виклик до суду.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно з  ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи пропорційність задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що з  ОСОБА_1 на користь позивачів слід стягнути  судові витрати у розмірі по 768,40 грн. з кожного, а з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь відповідача підлягають судові витрати по 576,30 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та встановлення способу участі діда та баби у спілкуванні з онуками - задовольнити частково.
 
Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 не чинити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні онуків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши наступний спосіб участі у спілкуванні з онуками:
другу та четверту суботу місяця з 10.00 год. до 19.00 год. без присутності батька дітей ОСОБА_1 та членів його родини з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дітей та інших заходів, спрямованих на їх розвиток.
 
Перші п`ять зустрічей проводити у присутності батька дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
 
Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 передавати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 малолітніх дітей  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначені для зустрічей дні.
 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.
 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати по 576 грн. 30 коп. з кожного.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 01 жовтня 2021 року.
 
Головуючий:
 
Судді: