УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 505/394/21
провадження № 51-5864ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року про відмову у відкритті провадження.
Суть питання
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень,слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ухвалою від 13 жовтня 2021 року частково задовольнив клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 та скасував арешт майна у кримінальному провадженні № 42019161340000011, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2021 року на належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , у частині заборони права користування цією квартирою.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 26 жовтня 2021 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2021 року, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.
ОСОБА_5 не погодився з ухвалою Одеського апеляційного суду і звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.
Згідно з ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 309 КПК передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку                              ст. 173 КПК.
Водночас оскарження ухвал слідчого судді, які постановлені в порядку ст. 174 КПК, зокрема щодо часткового задоволення клопотання про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Зазначене узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/18). У цьому висновку вказано, зокрема, що в аспекті положень ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.
Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, захисник подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою частково задоволено клопотання захисника та скасовано арешт згаданої вище квартири в частині заборони права користування нею.
Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 .
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року про відмову у відкритті провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про  відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення скарги, а тому вважає за необхідне на виконання п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                               ОСОБА_3