Дата документу 21.10.2021 Справа № 310/5348/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
               Єдиний унікальний № 310/5348/18                                Головуючий у 1 інстанції 
               № провадження 22-ц/807/3410/21                                         Білоусова О.М.
                                                                                Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       Головуючого:        Бєлки В.Ю.
               Суддів:                Кочеткової І.В.
                                       Онищенка Е.А.                
               За участю секретаря:Бєлової А.В.
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» адвоката Курилової Ольги Анатоліївни на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» в особі державного реєстратора Безсмолого Олександра Володимировича, треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, припинення дій, що порушують право, скасування реєстрації права власності, відновлення права власності,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Перший український міжнародний банк», Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» в особі державного реєстратора Безсмолого О.В., треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, припинення дій, що порушують право, скасування реєстрації права власності, відновлення права власності, посилаючись на те, що він був власником житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування № 906 від 25.04.2008 року.
ОСОБА_2 набула право власності на вищевказаний будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-2662 від 23.07.1997 року.
01 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПУМБ» відділення №1 Бердянської філії в м. Маріуполь, було укладено кредитний договір № 6572375 про надання споживчого кредиту на підставі якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 100 000,00 доларів США.
В забезпечення виконання кредитного договору від 01.08.2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ "ПУМБ" відділення №1 Бердянської філії в м. Маріуполь був укладений іпотечний договір № 6572512, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу, Романченко В.В. за реєстровим №309, згідно до якого, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , передано банку в іпотеку.
Внаслідок економічної кризи та різкого зростанням курсу долара по відношенню до гривні, ОСОБА_3 втратила можливість сплачувати кредит про що повідомила банк і просила перевести валюту кредиту у національну валюту та зробити реструктуризацію,але банк їй відмовив. 
24.09.2013 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області ухвалив заочне рішення по справі № 801/11613/2012 за позов ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким задовольнив вимоги банку та вирішив - звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, реєстраційний № 23067104, загальна площа 89,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом його продажу з публічних торгів за початковою ціною 1 239 398,00 грн., в рахунок погашення заборгованості (рішення набрало законної сили).        Влітку 2017 року він дізнався, що 25.07.2017 року державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Безсмолим О.В. було прийнято рішення про реєстрацію за ПАТ «ПУМБ» права власності на житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, в порядку ст. 35,36 Закону України «Про іпотеку».
Вважає ці дії незаконними, протиправними, такими що порушує його права.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати протиправними дії ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» щодо здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю, ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та зобов`язати ПАТ комерційний банк «Перший Український Міжнародний банк» припинити дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю, ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», права власності на будинок АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний № 36349744 від 27.07.2017 року про реєстрацію права власності та державну реєстрацію права власності від 27.07.2017 року ( номер запису про право власності 21608111) за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на будинок АДРЕСА_1 ; відновити право власності за ОСОБА_1 на 4/5 часток та ОСОБА_2 на 1/5 частку на житловий будинок АДРЕСА_1 .
               Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2019 року, позовну заяву задоволено частково.
               Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 3639744 від 27.07.2017 року про реєстрацію права власності та державну реєстрацію права власності від 27.07.2017 року (номер запису про право власності 21608111) за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» на будинок АДРЕСА_1 . 
               В іншій частині відмовлено.
               Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Перший український міжнародний банк» залишено без задоволення. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2019 року залишено без змін.
               Постановою Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року касаційну скаргу АТ «Перший український міжнародний банк» задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державного реєстратора Запорізької обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Безсмолого О.В. скасовано і в цій частині в задоволені позовних вимог відмовлено, постанову Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Перший український міжнародний банк» скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
               У апеляційній скарзі представник АТ «Перший український міжнародний банк» адвоката Курилова О.А. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повному обсязі досліджені обставини, які мають значення для справи. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Залишилось поза увагою суду. що наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки від імені Банку третій особі не є перешкодою для захисту іпотекодержателем своїх порушених прав іншим способом, а саме, шляхом прийняття предмету іпотеки у власність в порядку ст. 33 ЗУ «Про іпотеку». Не враховано, що реєстрація права власності як звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося не в примусовому, а у договірному порядку, а тому посилання суду першої інстанції на порушення реєстратором ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставним. Скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно є неналежним способом захисту прав позивача. Просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
               Суд дійшов помилкового висновку щодо не доведеності правових підстав для стягнення позивачем суми як боргу за договором позики, а тому безпідставно відмовив у позові. Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
               Судом встановлено, що 01.08.2008 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 6572375, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 100 000,00 доларів США, зі сплатою 14.49% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту – 01.04.2016 року.
               01.08.2008 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» і ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 6572512, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Романченко В.В. за реєстровим №309, за умовами якого у забезпечення виконання зобов`язань по договору № 6572375 від 01.08.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передано банку житловий будинок, загальною площею 172,9 кв.м., житловою площею 89,70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
               Внаслідок невиконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
               Рішенням суду від 24.09.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6572512 від 01.08.2008 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки – житловий будинок, реєстраційний номер 23067104, загальна площа 172,9 кв.м., житлова площа – 89,7 кв.м. відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.07.2008р. № 19379630 виданого комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, адреса іпотеки: АДРЕСА_3 .
               Разом з цим, 27.07.2017 року державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Безсмолим О.В. було прийнято рішення про реєстрацію за ПАТ «ПУМБ» права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки в порядку ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку».
               02.11.2015 банком було направлено вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором, які отримані останніми 17.11.2015 року.
Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про іпотеку» ( в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.                                        За змістом ч.1, ч.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.                                
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.                                                                                                
Згідно із ч.1, ч.2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.                                
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.                                                                                
Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.                                
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.                                                                                                 
За приписами ст.37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.                                        
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.                                        
Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Відповідно до п. 3.1.1. Договору іпотеки № 6572512 від 01.08.2008, іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його призначення з урахуванням обмежень, що встановлені чинним законодавством України та цим договором.
Згідно п. 4.2 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Визначені цим Договором способи звернення стягнення на предмет іпотеки не перешкоджають іпотекодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлені чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю сторін. У разі, якщо визначені цим Договором та/або чинним законодавством заходи позасудового врегулювання з будь-яких причин не призвели до задоволення вимог іпотекодержателя в повному обсязі, іпотекодержатель вправі в будь-який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішенням суду (за вибором іпотеко держателя). 
Згідно п. 4.7.1, 4.7.2 Договору іпотеки, у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє іпотекодавця. В зазначеному повідомленні має міститися: підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, суть та розмір вимог за основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат іпотекодержателя, передбачених цим Договором, які припиняються в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. 
Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.                                                                
Аналізуючи зазначені вище норми ЗУ «Про іпотеку» та норми іпотечного договору, укладеного між сторонами 01.08.2008 року, суд приходить до висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин, ПАТ «ПУМБ» мав право на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позичальник неналежним чином виконувала умови кредитного договору. При цьому, згідно із п. 4.2 договору іпотеки, банк мав право на свій розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачений цим пунктом договору, або Закону.                                                        
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що Банк скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який був задоволений судом ( Рішенням суду від 24.09.2013 року - а.с.19-20 т.1). 
Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки наявність такого рішення та за умови відсутності його реалізації не відновлює порушеного права.      
Отже Банк , як іпотеко держатель мав право звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття його у власність.
При цьому право вибору, здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.
Крім того, згідно відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_4 наявна у власності двокімнатна квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу № 710 від 03.04.3008/.
З урахуванням викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у їх задоволенні.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» адвоката Курилової Ольги Анатоліївни задовольнити.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2019 року по цій справі частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для відновлення прав власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок. У задоволенні позову в цій частині відмовити.                                                                             Дата складання повної постанови 25 жовтня 2021 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

                       Головуючий:                                                В.Ю. Бєлка

                       Судді:                                                        І.В. Кочеткова
       
                                                                               Е.А. Онищенко