ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 р.	 Справа № 520/18622/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,
представників сторін: позивача - Керімова А.З., відповідача - Гундар Г.М.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 28.04.21 року по справі № 520/18622/2020
          за позовом           Фермерського господарства "Кириченко М"  
          до           Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                   
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Фермерське господарство "Кириченко М" (далі за текстом – позивач, ФГ "Кириченко М") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі по тексту – відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0044750901 від 27 листопада 2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування до ФГ "Кириченко М" штрафних санкцій у розмірі 1000 000 грн за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, як таке, що прийнято необґрунтовано та незаконно, оскільки, як стверджує позивач, фактичний об`єм пального, який було отримано ФГ "Кириченко М" протягом календарного року складає лише 9 811 958 л, що не перевищує обсяги пального, передбачені  вказаною нормою (10 000 000 л), що в свою чергу позбавляє позивача обов`язку реєструвати приміщення або територію, де позивач здійснює свою господарську діяльність як акцизний склад. Наведені обставини підтверджуються доданими до позовної заяви первинними бухгалтерськими документами. 
22.04.2021 протокольною ухвалою замінено відповідача по справі № 520/18622/2020  з Головного управління ДПС у Харківській області  на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020 адміністративний позов  Фермерського господарства "Кириченко М" (вул. Центральна, буд. 71, с. Нижче Солоне, Борівський район, Харківська область, 63831, код ЄДРПОУ 35604785) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0044750901 від 27.11.2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000 грн.
Стягнуто на користь Фермерського господарства "Кириченко М" (вул. Центральна, буд. 71, с. Нижче Солоне, Борівський район, Харківська область, 63831, код ЄДРПОУ 35604785) судові витрати у виді судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495).
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягав на дотриманні при проведенні фактичної перевірки у спірних відносинах приписів п. 73.3 ст. 73 ПК України та помилковості висновку суду першої інстанції про відсутність у наданому платнику податків запиту про надання документів переліку інформації та документів, які пропонується надати позивачу, що в свою чергу надає позивачу законну можливість не надавати відповідь на такий запит. Пояснив, що як вбачається з доданої до матеріалів справи копії такого запиту, в останньому з посиланням на норми діючого законодавства відображено, як інформацію та її документальне підтвердження стосовно питань, що стосуються предмету перевірки, які слід надати позивачу, так і перелік документів, що необхідно надати у строк до 27.10.2020. Копію наказу та направлення на проведення фактичної перевірки 22.10.2020 вручено під підпис директору ФГ «Кириченко М» Кириченку С.О.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що в порушення принципу змагальності сторін, та, як наслідок, необ`єктивності розгляду справи та неналежного оцінювання доказів, що не відповідає вимогам ст.ст.2, 8 КАС України, судом першої інстанції надав перевагу неповним даним позивача перед даними офіційного реєстру, не вжив будь-яких заходів щодо з`ясування причин наявної різниці між даними акцизних накладних та наданих позивачем документів майже на 7 мільйонів пального; після долучення представником позивача до матеріалів справи копії первинних документів на 780 аркушах (які не були надані позивачем під час проведення перевірки), задовольняючи клопотання відповідача про відкладення судового засідання для надання можливості ознайомлення з вказаними документами, останньому надано строк тривалістю лише 2 дні, хоча до цього суд неодноразово задовольняв клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та призначав наступні судові засідання з інтервалом майже в місяць. Крім того, представником позивача надано до суду первинні бухгалтерські документи лише щодо 186 акцизних накладних на загальну кількість пального об`ємом 3 526 341, 31 л, та приховано (не надано) документи по 331 операції з отримання пального у кількості 6 851 632,63 л, яке було відвантажено постачальниками на адресу здійснення позивачем господарської діяльності (с.  Богуславівка, Борівський р-н, Харківська обл.), що свідчить про намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене порушення.
По суті встановленого актом перевірки порушення наполягає на необґрунтованості висновку суду першої інстанції про те, що фактичний об`єм палива, який було отримано позивачем протягом 2020 року складає 9 811 958 л, що не перевищує обсяги пального, які передбачені пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, оскільки як вбачається з зареєстрованих постачальниками акцизних накладних, які відображаються у системі електронного адміністрування реєстрації пального (далі – СЕАРП), позивачем у період з 02.01.2020 по 29.10.2020 отримано пальне у загальній кількості 15 016 808,57 л, що в свою чергу є порушенням вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, відповідальність за що передбачена п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України та тягне за собою накладення штрафу у розмірі 1 000 000,00 грн. 
20.08.2021 від представника відповідача надійшли пояснення по справі, в яких він стверджує, що податковий орган мав беззаперечне право на призначення проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а саме здійснення податковим органом функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, за результатами опрацювання відображеної у відповідній базі даних інформації на підставі акцизних накладних, зареєстрованих постачальниками палива, зі змісту яких вбачалося, що обсяг отриманого ФГ «Кириченко М» пального перевищив обсяги, дозволені платникам єдиного податку четвертої групи, що в свою чергу свідчило про необхідність реалізації контролюючим органом покладених на нього функцій у сфері обігу пального. Вказана позиція відповідача узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладених в постановах від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16 та від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18.
27.09.2021 від представника відповідача надійшли пояснення по справі, в яких він посилаючись на приписи Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2019 № 262 «Про затвердження форм заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового», чинного на час виникнення спірних правовідносин, вказує, що фактичний об`єм палива, який було отримано позивачем протягом 2020 року перевищив обсяги пального передбачені пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, що підтверджується даними акцизних накладних, складених постачальниками при реалізації пального, а саме зазначенням в них числового позначення ознаки щодо напрямів використання пального «0», що відповідно до п.12 розділу ІІ вказаного Порядку свідчить про здійснення реалізації пального від постачальника позивачу за адресами провадження позивачем господарської діяльності, а не в паливні баки транспортних засобів, як стверджує сам позивач, який потребує використання позначки «4». Враховуючи, що акцизні накладні є звітним документом, який подається платниками податків до контролюючого органу, то у разі порушення особою, яка реалізує пальне порядку заповнення такої акцизної накладної, отримувач пального має право подати до контролюючого органу заяву із скаргою на таку особу, яка реалізує пальне. Однак, заяв із скаргами відносно постачальника пального позивачем не подавалося.
Разом із вказаними поясненнями представник відповідача надав до суду реєстр всіх складених постачальниками пального акцизних накладних, якими на його думку підтверджується отримання позивачем пального в об`ємі 15 016 808, 57 л, а також реєстр отриманого позивачем пального у розрізі постачальників, акцизних накладних, видів та кодів УКТЗЕД пального виключно з АЗС, де напрям використання зазначений «4» (отримання пального з пересувного акцизного складу до паливного баку транспортного засобу) загальним об`ємом 134 288, 09 л.
07.10.2021 від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких він стверджує, що надісланий податковим органом до позивача запит про про надання інформації не відповідає вимогам, встановленим п. 73.3 ст. 73 ПУ України, оскільки не містить всіх передбачених вказаною нормою реквізитів. У зв`язку з чим, вважає, що позивач як платник податків не зобов`язаний був надавати відповідь на такий запит.
Щодо суті встановленого відповідачем порушенням ФГ "Кириченко М" вимог податкового законодавства зауважує, що доказами, якими на думку контролюючого органу підтверджується факт отримання позивачем протягом останнього календарного року пального в обсягах, що перевищують 10000 кубічних метрів (10 000 000 л), є акцизні накладні, які реєструються постачальниками пального, а не позивачем. При цьому вказує, що наданими позивачем до суду першої інстнації документами підтверджується, що фактичний об`єм пального, отриманого ФГ "Кириченко М" протягом календарного року складає 9 811 958 л, що не перевищує обсяги пального, передбачені п. "в" п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України. Крім того, звертає увагу суду, що позивач має ліцензію на право зберігання пального (виключно лдя потреб власного споживання чи промислової переробки), дійсну до 23.02.2025 року, що спростовує посилання контролюючого органу на незаконність зберігання пального на території  ФГ "Кириченко М".    
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити, скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги податкового органу, вважаючи рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020 законним та обґрунтованим з підстав та мотивів, викладених в позові.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Фермерське господарство “Кириченко М” зареєстроване як юридична особа 18.09.2009, код ЄДРПОУ 35604785, є платником єдиного податку четвертої групи спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. Вид діяльності за кодом КВЕД є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
20.10.2020 ГУ ДПС у Харківській області прийнято наказ №3982 "Про проведення фактичної перевірки Фермерського господарства "Кириченко М" з метою контролю за дотриманням вимог Податкового кодексу України та Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального у сфері обігу пального”.
Під час проведення перевірки службовими особами Головного управління ДПС у Харківській області вручено директору ФГ “Кириченко М” запит від 22.10.2020 про надання документів, в якому зазначено, що на підставі наказу відповідача № 3982 від 20.10.2020 проводиться фактична перевірка суб`єкта господарювання Фермерського господарства “Кириченко М” за місцем провадження діяльності: вул. Центральна, буд. 71, с. Нижче Солоне, Борівського району, Харківської області, комплекс господарських споруд за межами с. Богуславка Борівського району Харківської області, з метою контролю за дотриманням вимог Податкового кодексу України та Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального у сфері обігу пального”, за період діяльності з 01.07.2019 по дату закінчення фактичної перевірки, та містилася вимога щодо надання документів у відповідності до запиту.
За результатами фактичної перевірки складено Акт від 30.10.2020 №2471/20-40-09-01-08/35604785, за висновка якого встановлено порушення ФГ “Кириченко М”  пп. 230.1.2  п.230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, а саме: не зареєстровано акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, що має наслідком застосування відповідальності за пп. 128-1.2 п.128-1 ст. 128-1 Податкового кодексу України.
На підставі висновків вказаного Акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.11.2020 №0044750901 (далі - ППР), яким внаслідок порушення ФГ “Кириченко М” пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 57.3 статті 57 і п. 128-1.2. ст. 128-1 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій в розмірі 1000000 (один мільйон гривень) 00 копійок.
Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом про його скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності винесеного податковим органом податкового-повідомлення рішення, з огляду на недотримання відповідачем при оформленні запиту про надання документів, направленого на адресу позивача, приписів п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України в частині незазначення в останньому переліку інформації та документів, які пропонується надати позивачу, не надання жодних доказів, які б свідчили про наявність інформації про порушення ФГ «Кириченко М» вимог податкового законодавства, що в силу пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України є обов`язковою умовою для ініціювання фактичної перевірки та спростування в ході розгляду справи встановленого контролюючим органом порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України шляхом дослідження сальдової відомості про кількість отриманого ФГ “Кириченко М”  пального протягом 2020 року всіх видів і марок, що складає лише 9 811 958 літрів, (в т.ч. реалізація до паливного бака) та відповідно не перевищує обсяги пального передбачені п. “в” пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі – ПК України).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України). 
Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. 
Згідно з п.п. 19-1.1.14, 19-1.1.16 - 19-1.1.20 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:
- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;
- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;
- проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;
- організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації;
- забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів;
- забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За визначенням підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Колегія суддів зазначає, що п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України містить фактично дві окремі та самостійні підстави для проведення фактичної перевірки, а саме:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками,
- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; 
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Згідно з п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Надаючи оцінку спірному наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 3982 від 20.10.20, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному наказі містяться такі відомості, як : дата його видачі – 20.10.2020; найменування контролюючого органу, який прийняв наказ, - ГУ ДПС у Харківській області; найменування та реквізити суб`єкта – Фермерське господарство «Кириченко М» (код в ЄДРПОУ 35604785); адреси об`єкта, перевірка якого проводиться, - вул. Центральна, буд. 71, с. Нижче Солоне, Борівський район, Харківська область; комплекс господарських будівель та споруд за межами с. Богуславка, Борівський район, Харківська область; мета перевірки - здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів у сфері обігу пального, зняття його залишків, відбору проб і зразків; вид перевірки - фактична перевірка; нормативна підстава для проведення перевірки – пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних пального), пп. 19-1.1.14, пп. 19-1.1.16, пп. 19-1.1.17 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; дата початку перевірки – 20.10.2020;  тривалість перевірки - не більше 10 діб; період діяльності, який буде перевірятися, - з 01.07.2019 по день закінчення перевірки. Наказ підписаний заступником начальника ГУ ДПС у Харківській області (І. Сагайдак) та скріплений печаткою контролюючого органу.
Дослідивши зміст вказаного документу, колегія суддів дійшла висновку, що наказ заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області № 3982 від 20.10.2020 «Про проведення фактичної перевірки Фермерського господарства «Кириченко М»» відповідає вимогам встановленим ПК України, прийнято без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності підстав для її проведення відповідно до положень п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, яка не потребує наявності у контролюючого органу інформації про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Така правова позиція колегії суддів узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах №820/4766/17 від 20.03.2018 та № 815/1978/18 від 10.04.2020.
Висновок суду першої інстанції про відсутність у податкового органу підстав для проведення фактичної перевірки позивача, з огляду на ненадання доказів наявності у відповідача інформації про порушення ФГ «Кириченко М» вимог законодавства, на думку колегії суддів, ґрунтується на хибному розумінні судом приписів пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, оскільки, як зазначено вище, ця норма містить дві окремі та самостійні підстави для проведення фактичної перевірки, однією з яких, що безпосередньою і слугувала підставою проведення перевірки позивача) є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та додатково не потребує наявності у контролюючого органу інформації про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Щодо посилань суду першої інстанції на порушення податковим органом вимог п.73.3 ст. 73 ПК України при оформленні, направленого на адресу позивача, запиту про надання інформації, колегією суддів встановлено наступне. 
В силу пп. 16.1.5 п. 16.1 ст.16 ПК України встановлено обов`язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Право контролюючого органу отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів встановлене підпунктом 20.1.2. пункту 20.1 статті 20 ПК України.
Відповідно до п. 73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Аналогічні положення закріплені в п. 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. N 1245 (далі по тексу - Порядок № 1245), відповідно до якого органи державної податкової служби мають право звернутися до суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.
За визначенням, наведеним у пункті 10 Порядку № 1245, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
Слід зазначити, що вимоги, які висуваються до змісту запиту, є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.
На виконання положень п. 73.3 ст. 73 ПК України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
Так, дослідивши наявну в матеріалах справи копію запиту податкового органу про надання документів, адресованого позивачу (т.2 а.с. 134), колегією суддів встановлено, що останній повною мірою відповідає вимогам пункту 73.3 статті ПК України, зокрема, запит містить перелік запитуваної інформації та документів, які необхідно надати на її підтвердження, підстави для його надіслання тощо.
У зв`язку з чим, помилковим є висновок суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем вимог пункту 73.3 статті ПК України при оформленні, направленого до позивача запиту про надання документів, в частині не зазначення в ньому переліку інформації та документів, які пропонується надати останньому, оскільки такі обставини спростовуються самим змістом вказаного запиту, що в свою чергу свідчить про неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів справи.
З огляду на викладене, враховуючи дотримання контролюючим органом наведених вище вимог щодо оформлення запиту про надання документів, колегія суддів вважає, що на позивача покладався обов`язок щодо надання пояснень та повної інформації у розрізі обставин, вказаних у запиті контролюючого органу.
Разом з цим, як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, зокрема, позивачем, останній не виконав законних вимог контролюючого органу та не надав запитуваної інформації та, відповідно, жодного документу на її підтвердження, які б усували сумніви щодо порушення ним податкового законодавства, чим порушив приписи п. 85.2 ст. 85 ПК України, відповідно до якого платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. 
Щодо встановленого в акті перевірки порушення позивачем пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, та винесення на підставі цього спірного податкового повідомлення-рішення № 0044750901 від 27.11.2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Суть порушення полягало в тому, що позивачем було отримано пальне на територію за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується ФГ “Кириченко М” для обробки земель, на яких вирощується зернові культури, зберігання пального в загальній кількості, що перевищує 1000 кубічних метрів, а саме 15 016,83 літрів на незареєстрований акцизний склад.
Відповідно до пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Згідно з пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядником акцизного складу є, зокрема, суб`єкт господарювання – платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження - розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.
Водночас, пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що не є акцизним складом, зокрема: приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) 
- власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. 
Таким чином, при визначенні приміщення та/або території акцизним складом, необхідно враховувати такі критерії: загальну місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, обсяги отриманого протягом календарного року пального та напрями його використання.
Тобто, для суб`єктів господарювання, які відповідають наведеним критеріям, не є акцизними складами приміщення та/або території, на яких вони як власники або користувачі зберігають та використовують пальне виключно для потреб власного споживання. Однак, у разі недотримання хоча б одного із зазначених критеріїв, для суб`єктів господарювання такі приміщення та/або території є акцизними складами, в тому числі і у випадку, коли вони використовують отримане пальне виключно для потреб власного споживання та не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Акту перевірки від 30.10.2020, контролюючим органом під час проведення перевірки ФГ «Кириченко» встановлено порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме не зареєстровано акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового у зв`язку з отриманням ФГ «Кириченко» протягом календарного року пального в обсягах, що перевищують 10000 кубічних метрів (10 000 000 л).
Так, відповідно до пп. 72.1.2.3 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується, зокрема, інформація, що міститься у звітних документах, які подаються платником податків органам виконавчої влади та/або органам місцевого самоврядування.
На виконання пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
За приписами п.231.5 ст.231 ПК при реалізації пального або спирту етилового особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального або спирту етилового. 
У разі порушення особою, яка реалізує пальне або спирт етиловий, порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних отримувач пального або спирту етилового має право протягом 60 календарних днів, що настають за днем реалізації пального або спирту етилового, подати до контролюючого органу заяву із скаргою на таку особу, яка реалізує пальне або спирт етиловий (п. 231.10 ст. 231 ПК України).
Отже, з наведених норм слідує, що акцизні накладні є документами, які обов`язково складаються при кожній операції з реалізації пального та реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та відомості, зазначені в яких використовуються податковими органами при здійсненні заходів податкового контролю, зокрема.
Процедуру заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового відповідно до статей 231, 232 розділу VI «Акцизний податок» Податкового кодексу України визначено Порядком заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2019 № 262 «Про затвердження форм заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок).
Так, відповідно до п.п. 1, 2 розділу II Порядку акцизна накладна форми "П" складається в день ввезення на митну територію України пального чи в день реалізації пального у разі кожної повної або часткової операції з реалізації пального. Акцизні накладні реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Пунктом 4 розділу II Порядку передбачено, що у верхній лівій частині акцизної накладної зазначаються: коди операцій для акцизної накладної, яка складається в одному примірнику; ознака щодо умов оподаткування пального; ознака щодо напрямів використання пального.
У відповідному рядку зазначається ознака щодо напрямів використання пального: 
"1" - реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару;
"2" - реалізація пального з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного у разі, якщо до реалізації пального такий інший акцизний склад уже відомий;
"3" - розподіл обсягу залишків пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами, де такі обсяги фактично знаходилися. Ознака напряму використання "З" зазначається в акцизних накладних, складених на всі операції з розподілу обсягів залишку пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами;
"4" - реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Така ознака зазначається також у разі реалізації пального з акцизного складу пересувного до: паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою; місця зберігання пального, яке не є акцизним складом.
Для пального, з яким здійснюються операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання "1" - "4", у відповідному рядку зазначається цифра "0".
Пунктом 12 розділу II Порядку встановлено, що в акцизній накладній, складеній на операції з реалізації пального суб`єкту господарювання, який не є платником (код операції "3"), адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ, область, район, населений пункт, вулиця, номер будинку): 
зазначається - в накладних з напрямом використання пального "0"; 
не зазначається - в накладних з напрямом використання пального "4" (якщо здійснюється реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, або реалізація пального з акцизного складу пересувного до паливного бака транспортного засобу чи технічного обладнання, пристрою).
З аналізу вищенаведених норм Порядку слідує, що при заповненні акцизної накладної за результатами реалізації пального суб`єкту господарювання, напрями використання пального, які не підпадають під жодну із визначених в п.4 Порядку ознак, у верхній лівій частині акцизної накладної у відповідному рядку (напрям використання) зазначається цифра «0», та відповідно до п. 12 Порядку в такій накладній обов`язково вказується адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання – платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.
У випадку ж реалізації пального з акцизного складу пересувного до паливного баку транспортного засобу у верхній лівій частині акцизної накладної у відповідному рядку (напрям використання) зазначається цифра «4».
Так, як вбачається з наявної в матеріалах справи таблиці з даними системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового щодо кількості пального, отриманого ФГ «Кириченко М» в період з 02.01.2020 по 29.10.2020 від постачальників ТОВ «Аліум-Пром», ТОВ «Стат Оіл», ПП «Донгазтрейд», ОСОБА_1 , ТОВ «Овіс Трейд», ТОВ «Глобал ДТ», ТОВ «ПК «ЛЕОДР», ТОВ «Прайд-Газ», ТОВ «Енерго Трейд Інвест», ТОВ «Енергокомплектпостач», ТОВ «Нафтасофт», ТОВ «УНТК», ТОВ «Енергосоюз-трейд», ТОВ «Севенгаз», ТОВ «Оптагротрейд», ТОВ «Манго-Груп», ТОВ «777 Голд», ТОВ «Імпульс Газ Транс», ТОВ «Оптагротрейд», ТОВ «Альянс Ойл Україна», ТОВ «Триумф Преміум», ТОВ «С.П.А.С.БЕЗПЕКА», ТОВ «Фюжн», ПП «Анкоп Плюс», ПП «Оілавтогруп», ТОВ «Неон груп», ТОВ «ТД «ГАЗТРІМ», ПП «Автоком-2205- Плюс», ТОВ «777 Голд+», ТОВ «Донбаснафтопродукт», ПП «ЮГ Ойл», ОСОБА_2 , ТОВ «Термінал», ТОВ «Ріф Січ»,ПП «Альфа-Проект», ТОВ «Всесвіт-Ойл-Груп», ТОВ «Мозир Україна», ТОВ 2Торговий дім «Сокар», ТОВ «Брент Ойл-95», ПП «Оілавтогруп», ТОВ «Енергаум», в Єдиному реєстрі акцизних накладних було зареєстровано акцизні накладні з реалізації різних видів пального в загальному об`ємі 15 016 808,57 л, із зазначенням в них в рядку напряму використання цифри «0».
Наведені у вказаній таблиці відомості підтверджуються наданими відповідачем копіями акцизних накладних, зокрема, від 02.01.2020 № 1654, від 05.03.2020 № 48, від 20.04.2020, від 19.08.2020 № 2231 та від 10.10.2020 № 184 відповідно до яких ФГ «Кириченко М» отримало від постачальників (ТОВ «Аліум-Пром», ПП «Донгазтрейд», ТОВ «777 Голд+», ТОВ «Термінал») пальне різних видів (важкі дистиляти (газойлі), скраплений газ, бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше), та у лівій верхній частині яких, в рядку «напрям використання» зазначено цифру «0», та в якості адреси місця зберігання пального, яке не є акцизним складом зазначено адресу: Харківська обл., Боровський р-н, с. Богуславка, що, як зазначалось вище, є адресою здійснення позивачем господарської діяльності.
Крім того, зазначена у вказаних документах інформація щодо отримання позивачем від наведених вище постачальників пального у вказаний період (з 02.01.2020 по 29.10.2020) підтверджується також наданими до суду позивачем копіями товаро-транспортних накладних (далі – ТТН), відомості щодо поставки пального за адресами здійснення ФГ «Кириченко М» в яких, в частині найменування постачальників такого пального, видів та об`єму поставленого позивачу пального збігаються із відомостями, зазначеними у наведеній вище таблиці з даними системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового щодо кількості пального, отриманого ФГ «Кириченко М» в період з 02.01.2020 по 29.10.2020.
Таким чином, з аналізу наведених документів, наданих до суду сторонами вбачається, що в період з 02.01.2020 по 29.10.2020 ФГ «Кириченко М» отримано від постачальників пальне загальним об`ємом 15 016 808,57 л, яке зберігалося за адресами здійснення позивачем господарської діяльності без реєстрації таких місць акцизними складами, що в свою чергу є порушенням приписів п 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, оскільки вказаний об`єм перевищує, встановлену пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України межу об`єму пального, яке максимально може зберігати платник податку без реєстрації місць зберігання такого пального як акцизних складів (10 000 000 л).
Твердження позивача, з якими погодився суд першої інстанції  про те, що обсяги пального, отримані ФГ «Кириченко М» протягом 2020 року, як вбачається з наданої позивачем до суду оборотно-сальдової відомості, становлять 9 811 958 л (в тому числі реалізація пального до паливного бака), колегія суддів сприймає критично, оскільки, по-перше, вказана оборотно-сальдова відомість (т. 3 а.с. 1) складена вибірково, не містить реквізитів, обов`язкових для первинних бухгалтерських документів (наприклад печатки підприємства), по-друге, з її змісту неможливо дійти однозначного висновку про відповідність, наведених в ній відомостей дійсності, оскільки вказані в такій відомості дані (види пального та дві колонки з числами (дебет, кредит) без зазначення інших даних про постачання пального (назв постачальників, дат поставок тощо) унеможливлюють визначити загальний об`єм пального, який надійшов до позивача протягом 2020 року, тим більше стверджувати, що такий об`єм становить 9 811 958 л, як на тому наполягає останній, та не спростовують офіційних відомостей, які містяться в зареєстрованих акцизних накладних за спірний період. 
З огляду на вищевикладене, посилання суду першої інстанції на те, що з наданих до суду позивачем документів вбачається, що ФГ «Кириченко М» не було здійснено зберігання пального за адресами провадження господарської діяльності, оскільки реалізація всього отриманого пального, зокрема, у період проведення польових робіт здійснювалася безпосередньо в баки транспортних засобів позивача за адресою постачання, колегія суддів вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та спростовані дослідженими матеріалами справи (позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження зворотного).
Колегія суддів зауважує, що відповідачем не заперечується факт отримання позивачем певної частини пального безпосередньо в баки транспортних засобів, про що свідчить надана самим контролюючим органом до суду інформація у вигляді таблиці щодо отримання ФГ «Кириченко М» протягом 2020 року пального, яке (відповідно до відомостей акцизних накладних) було реалізовано постачальниками безпосередньо до паливного баку транспортного засобу, однак ця частина пального не стосується спірного. В свою чергу отримання позивачем частини пального від постачальників безпосередньо до паливного баку транспортного засобу жодним чином не може спростовувати факт отримання та зберігання ним пального за адресами здійснення господарської діяльності в об`ємі, що перевищує встановлену вказаними нормами межу та наявність у зв`язку з цим обов`язку реєструвати такі місця зберігання пального як акцизні склади. 
Так само хибними є посилання суду першої інстанції на необґрунтованість твердження контролюючого органу щодо незаконного зберігання позивачем пального, з огляду на отримання ним ліцензії на право зберігання пального, яка дійсна з 23.02.2020 по 23.02.2025, оскільки наявність такої ліцензії не звільняє платника податку від обов`язку, встановленого пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України в частині необхідності реєстрації місця зберігання пального як акцизного складу, в разі перевищення ліміту зберігання дозволеного об`єму такого пального.
З огляду на викладене, враховуючи всі встановлені судом апеляційної інстанції обставини в сукупності, а саме щодо дотримання контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки позивача, а також підтвердження наведених в акті перевірки обставин нереєстрації ФГ «Кириченко М» в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизного складу у зв`язку з отриманням ним протягом 2020 року пального в обсягах, що перевищує 10 000 кубічних метрів (10 000 000 л), колегія суддів приходить до висновку про доведення відповідачем порушення позивачем вимог п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, що в силу приписів  пп. 128-1.2 п. 128-1 ст. 128 є підставою для накладення на платника податку штрафу в розмірі 1000000 гривень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірнім податкове повідомлення-рішенням №0044750901 від 27.11.2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо його скасування є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене вище, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020 підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні позову.
Фермерське господарство "Кириченко М" (далі за текстом – позивач, ФГ "Кириченко М") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі по тексту – відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0044750901 від 27 листопада 2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування до ФГ "Кириченко М" штрафних санкцій у розмірі 1000 000 грн за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, як таке, що прийнято необґрунтовано та незаконно, оскільки, як стверджує позивач, фактичний об`єм пального, який було отримано ФГ "Кириченко М" протягом календарного року складає лише 9 811 958 л, що не перевищує обсяги пального, передбачені  вказаною нормою (10 000 000 л), що в свою чергу позбавляє позивача обов`язку реєструвати приміщення або територію, де позивач здійснює свою господарську діяльність як акцизний склад. Наведені обставини підтверджуються доданими до позовної заяви первинними бухгалтерськими документами. 
22.04.2021 протокольною ухвалою замінено відповідача по справі № 520/18622/2020  з Головного управління ДПС у Харківській області  на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020 адміністративний позов  Фермерського господарства "Кириченко М" (вул. Центральна, буд. 71, с. Нижче Солоне, Борівський район, Харківська область, 63831, код ЄДРПОУ 35604785) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0044750901 від 27.11.2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000 грн.
Стягнуто на користь Фермерського господарства "Кириченко М" (вул. Центральна, буд. 71, с. Нижче Солоне, Борівський район, Харківська область, 63831, код ЄДРПОУ 35604785) судові витрати у виді судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495).
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягав на дотриманні при проведенні фактичної перевірки у спірних відносинах приписів п. 73.3 ст. 73 ПК України та помилковості висновку суду першої інстанції про відсутність у наданому платнику податків запиту про надання документів переліку інформації та документів, які пропонується надати позивачу, що в свою чергу надає позивачу законну можливість не надавати відповідь на такий запит. Пояснив, що як вбачається з доданої до матеріалів справи копії такого запиту, в останньому з посиланням на норми діючого законодавства відображено, як інформацію та її документальне підтвердження стосовно питань, що стосуються предмету перевірки, які слід надати позивачу, так і перелік документів, що необхідно надати у строк до 27.10.2020. Копію наказу та направлення на проведення фактичної перевірки 22.10.2020 вручено під підпис директору ФГ «Кириченко М» Кириченку С.О.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що в порушення принципу змагальності сторін, та, як наслідок, необ`єктивності розгляду справи та неналежного оцінювання доказів, що не відповідає вимогам ст.ст.2, 8 КАС України, судом першої інстанції надав перевагу неповним даним позивача перед даними офіційного реєстру, не вжив будь-яких заходів щодо з`ясування причин наявної різниці між даними акцизних накладних та наданих позивачем документів майже на 7 мільйонів пального; після долучення представником позивача до матеріалів справи копії первинних документів на 780 аркушах (які не були надані позивачем під час проведення перевірки), задовольняючи клопотання відповідача про відкладення судового засідання для надання можливості ознайомлення з вказаними документами, останньому надано строк тривалістю лише 2 дні, хоча до цього суд неодноразово задовольняв клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та призначав наступні судові засідання з інтервалом майже в місяць. Крім того, представником позивача надано до суду первинні бухгалтерські документи лише щодо 186 акцизних накладних на загальну кількість пального об`ємом 3 526 341, 31 л, та приховано (не надано) документи по 331 операції з отримання пального у кількості 6 851 632,63 л, яке було відвантажено постачальниками на адресу здійснення позивачем господарської діяльності (с.  Богуславівка, Борівський р-н, Харківська обл.), що свідчить про намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене порушення.
По суті встановленого актом перевірки порушення наполягає на необґрунтованості висновку суду першої інстанції про те, що фактичний об`єм палива, який було отримано позивачем протягом 2020 року складає 9 811 958 л, що не перевищує обсяги пального, які передбачені пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, оскільки як вбачається з зареєстрованих постачальниками акцизних накладних, які відображаються у системі електронного адміністрування реєстрації пального (далі – СЕАРП), позивачем у період з 02.01.2020 по 29.10.2020 отримано пальне у загальній кількості 15 016 808,57 л, що в свою чергу є порушенням вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, відповідальність за що передбачена п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України та тягне за собою накладення штрафу у розмірі 1 000 000,00 грн. 
20.08.2021 від представника відповідача надійшли пояснення по справі, в яких він стверджує, що податковий орган мав беззаперечне право на призначення проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а саме здійснення податковим органом функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, за результатами опрацювання відображеної у відповідній базі даних інформації на підставі акцизних накладних, зареєстрованих постачальниками палива, зі змісту яких вбачалося, що обсяг отриманого ФГ «Кириченко М» пального перевищив обсяги, дозволені платникам єдиного податку четвертої групи, що в свою чергу свідчило про необхідність реалізації контролюючим органом покладених на нього функцій у сфері обігу пального. Вказана позиція відповідача узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладених в постановах від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16 та від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18.
27.09.2021 від представника відповідача надійшли пояснення по справі, в яких він посилаючись на приписи Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2019 № 262 «Про затвердження форм заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового», чинного на час виникнення спірних правовідносин, вказує, що фактичний об`єм палива, який було отримано позивачем протягом 2020 року перевищив обсяги пального передбачені пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, що підтверджується даними акцизних накладних, складених постачальниками при реалізації пального, а саме зазначенням в них числового позначення ознаки щодо напрямів використання пального «0», що відповідно до п.12 розділу ІІ вказаного Порядку свідчить про здійснення реалізації пального від постачальника позивачу за адресами провадження позивачем господарської діяльності, а не в паливні баки транспортних засобів, як стверджує сам позивач, який потребує використання позначки «4». Враховуючи, що акцизні накладні є звітним документом, який подається платниками податків до контролюючого органу, то у разі порушення особою, яка реалізує пальне порядку заповнення такої акцизної накладної, отримувач пального має право подати до контролюючого органу заяву із скаргою на таку особу, яка реалізує пальне. Однак, заяв із скаргами відносно постачальника пального позивачем не подавалося.
Разом із вказаними поясненнями представник відповідача надав до суду реєстр всіх складених постачальниками пального акцизних накладних, якими на його думку підтверджується отримання позивачем пального в об`ємі 15 016 808, 57 л, а також реєстр отриманого позивачем пального у розрізі постачальників, акцизних накладних, видів та кодів УКТЗЕД пального виключно з АЗС, де напрям використання зазначений «4» (отримання пального з пересувного акцизного складу до паливного баку транспортного засобу) загальним об`ємом 134 288, 09 л.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити, скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач в надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги податкового органу, вважаючи рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020 законним та обґрунтованим з підстав та мотивів, викладених в позові.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Фермерське господарство “Кириченко М” зареєстроване як юридична особа 18.09.2009, код ЄДРПОУ 35604785, є платником єдиного податку четвертої групи спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. Вид діяльності за кодом КВЕД є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
20.10.2020 ГУ ДПС у Харківській області прийнято наказ №3982 "Про проведення фактичної перевірки Фермерського господарства "Кириченко М" з метою контролю за дотриманням вимог Податкового кодексу України та Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального у сфері обігу пального”.
Під час проведення перевірки службовими особами Головного управління ДПС у Харківській області вручено директору ФГ “Кириченко М” запит від 22.10.2020 про надання документів, в якому зазначено, що на підставі наказу відповідача № 3982 від 20.10.2020 проводиться фактична перевірка суб`єкта господарювання Фермерського господарства “Кириченко М” за місцем провадження діяльності: вул. Центральна, буд. 71, с. Нижче Солоне, Борівського району, Харківської області, комплекс господарських споруд за межами с. Богуславка Борівського району Харківської області, з метою контролю за дотриманням вимог Податкового кодексу України та Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального у сфері обігу пального”, за період діяльності з 01.07.2019 по дату закінчення фактичної перевірки, та містилася вимога щодо надання документів у відповідності до запиту.
За результатами фактичної перевірки складено Акт від 30.10.2020 №2471/20-40-09-01-08/35604785, за висновка якого встановлено порушення ФГ “Кириченко М”  пп. 230.1.2  п.230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, а саме: не зареєстровано акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, що має наслідком застосування відповідальності за пп. 128-1.2 п.128-1 ст. 128-1 Податкового кодексу України.
На підставі висновків вказаного Акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.11.2020 №0044750901 (далі - ППР), яким внаслідок порушення ФГ “Кириченко М” пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 57.3 статті 57 і п. 128-1.2. ст. 128-1 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій в розмірі 1000000 (один мільйон гривень) 00 копійок.
Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом про його скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності винесеного податковим органом податкового-повідомлення рішення, з огляду на недотримання відповідачем при оформленні запиту про надання документів, направленого на адресу позивача, приписів п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України в частині незазначення в останньому переліку інформації та документів, які пропонується надати позивачу, не надання жодних доказів, які б свідчили про наявність інформації про порушення ФГ «Кириченко М» вимог податкового законодавства, що в силу пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України є обов`язковою умовою для ініціювання фактичної перевірки та спростування в ході розгляду справи встановленого контролюючим органом порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України шляхом дослідження сальдової відомості про кількість отриманого ФГ “Кириченко М”  пального протягом 2020 року всіх видів і марок, що складає лише 9 811 958 літрів, (в т.ч. реалізація до паливного бака) та відповідно не перевищує обсяги пального передбачені п. “в” пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі – ПК України).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України). 
Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. 
Згідно з п.п. 19-1.1.14, 19-1.1.16 - 19-1.1.20 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:
- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;
- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;
- проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;
- організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації;
- забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів;
- забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За визначенням підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Колегія суддів зазначає, що п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України містить фактично дві окремі та самостійні підстави для проведення фактичної перевірки, а саме:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками,
- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; 
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Згідно з п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Надаючи оцінку спірному наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 3982 від 20.10.20, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному наказі містяться такі відомості, як : дата його видачі – 20.10.2020; найменування контролюючого органу, який прийняв наказ, - ГУ ДПС у Харківській області; найменування та реквізити суб`єкта – Фермерське господарство «Кириченко М» (код в ЄДРПОУ 35604785); адреси об`єкта, перевірка якого проводиться, - вул. Центральна, буд. 71, с. Нижче Солоне, Борівський район, Харківська область; комплекс господарських будівель та споруд за межами с. Богуславка, Борівський район, Харківська область; мета перевірки - здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів у сфері обігу пального, зняття його залишків, відбору проб і зразків; вид перевірки - фактична перевірка; нормативна підстава для проведення перевірки – пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних пального), пп. 19-1.1.14, пп. 19-1.1.16, пп. 19-1.1.17 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; дата початку перевірки – 20.10.2020;  тривалість перевірки - не більше 10 діб; період діяльності, який буде перевірятися, - з 01.07.2019 по день закінчення перевірки. Наказ підписаний заступником начальника ГУ ДПС у Харківській області (І. Сагайдак) та скріплений печаткою контролюючого органу.
Дослідивши зміст вказаного документу, колегія суддів дійшла висновку, що наказ заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області № 3982 від 20.10.2020 «Про проведення фактичної перевірки Фермерського господарства «Кириченко М»» відповідає вимогам встановленим ПК України, прийнято без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності підстав для її проведення відповідно до положень п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, яка не потребує наявності у контролюючого органу інформації про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Така правова позиція колегії суддів узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах №820/4766/17 від 20.03.2018 та № 815/1978/18 від 10.04.2020.
Висновок суду першої інстанції про відсутність у податкового органу підстав для проведення фактичної перевірки позивача, з огляду на ненадання доказів наявності у відповідача інформації про порушення ФГ «Кириченко М» вимог законодавства, на думку колегії суддів, ґрунтується на хибному розумінні судом приписів пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, оскільки, як зазначено вище, ця норма містить дві окремі та самостійні підстави для проведення фактичної перевірки, однією з яких, що безпосередньою і слугувала підставою проведення перевірки позивача, є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та додатково не потребує наявності у контролюючого органу інформації про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Щодо посилань суду першої інстанції на порушення податковим органом вимог п.73.3 ст. 73 ПК України при оформленні, направленого на адресу позивача, запиту про надання інформації, колегією суддів встановлено наступне. 
В силу пп. 16.1.5 п. 16.1 ст.16 ПК України встановлено обов`язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Право контролюючого органу отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів встановлене підпунктом 20.1.2. пункту 20.1 статті 20 ПК України.
Відповідно до п. 73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Аналогічні положення закріплені в п. 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. N 1245 (далі по тексу - Порядок № 1245), відповідно до якого органи державної податкової служби мають право звернутися до суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.
За визначенням, наведеним у пункті 10 Порядку № 1245, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
Слід зазначити, що вимоги, які висуваються до змісту запиту, є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.
На виконання положень п. 73.3 ст. 73 ПК України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
Так, дослідивши наявну в матеріалах справи копію запиту податкового органу про надання документів, адресованого позивачу (т.2 а.с. 134), колегією суддів встановлено, що останній повною мірою відповідає вимогам пункту 73.3 статті ПК України, зокрема, запит містить перелік запитуваної інформації та документів, які необхідно надати на її підтвердження, підстави для його надіслання тощо.
У зв`язку з чим, помилковим є висновок суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем вимог пункту 73.3 статті ПК України при оформленні, направленого до позивача запиту про надання документів, в частині не зазначення в ньому переліку інформації та документів, які пропонується надати останньому, оскільки такі обставини спростовуються самим змістом вказаного запиту, що в свою чергу свідчить про неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів справи.
З огляду на викладене, враховуючи дотримання контролюючим органом наведених вище вимог щодо оформлення запиту про надання документів, колегія суддів вважає, що на позивача покладався обов`язок щодо надання пояснень та повної інформації у розрізі обставин, вказаних у запиті контролюючого органу.
Разом з цим, як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, зокрема, позивачем, останній не виконав законних вимог контролюючого органу та не надав запитуваної інформації та, відповідно, жодного документу на її підтвердження, які б усували сумніви щодо порушення ним податкового законодавства, чим порушив приписи п. 85.2 ст. 85 ПК України, відповідно до якого платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. 
Щодо встановленого в акті перевірки порушення позивачем пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, та винесення на підставі цього спірного податкового повідомлення-рішення № 0044750901 від 27.11.2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Суть порушення полягало в тому, що позивачем було отримано пальне на територію за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується ФГ “Кириченко М” для обробки земель, на яких вирощується зернові культури, зберігання пального в загальній кількості, що перевищує 1000 кубічних метрів, а саме 15 016,83 літрів на незареєстрований акцизний склад.
Відповідно до пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Згідно з пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядником акцизного складу є, зокрема, суб`єкт господарювання – платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження - розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.
Водночас, пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що не є акцизним складом, зокрема: приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) 
- власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. 
Таким чином, при визначенні приміщення та/або території акцизним складом, необхідно враховувати такі критерії: загальну місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, обсяги отриманого протягом календарного року пального та напрями його використання.
Тобто, для суб`єктів господарювання, які відповідають наведеним критеріям, не є акцизними складами приміщення та/або території, на яких вони як власники або користувачі зберігають та використовують пальне виключно для потреб власного споживання. Однак, у разі недотримання хоча б одного із зазначених критеріїв, для суб`єктів господарювання такі приміщення та/або території є акцизними складами, в тому числі і у випадку, коли вони використовують отримане пальне виключно для потреб власного споживання та не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Акту перевірки від 30.10.2020, контролюючим органом під час проведення перевірки ФГ «Кириченко» встановлено порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме не зареєстровано акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового у зв`язку з отриманням ФГ «Кириченко» протягом календарного року пального в обсягах, що перевищують 10000 кубічних метрів (10 000 000 л).
Так, відповідно до пп. 72.1.2.3 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується, зокрема, інформація, що міститься у звітних документах, які подаються платником податків органам виконавчої влади та/або органам місцевого самоврядування.
На виконання пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
За приписами п.231.5 ст.231 ПК при реалізації пального або спирту етилового особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального або спирту етилового. 
У разі порушення особою, яка реалізує пальне або спирт етиловий, порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних отримувач пального або спирту етилового має право протягом 60 календарних днів, що настають за днем реалізації пального або спирту етилового, подати до контролюючого органу заяву із скаргою на таку особу, яка реалізує пальне або спирт етиловий (п. 231.10 ст. 231 ПК України).
Отже, з наведених норм слідує, що акцизні накладні є документами, які обов`язково складаються при кожній операції з реалізації пального та реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та відомості, зазначені в яких використовуються податковими органами при здійсненні заходів податкового контролю, зокрема.
Процедуру заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового відповідно до статей 231, 232 розділу VI «Акцизний податок» Податкового кодексу України визначено Порядком заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2019 № 262 «Про затвердження форм заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок).
Так, відповідно до п.п. 1, 2 розділу II Порядку акцизна накладна форми "П" складається в день ввезення на митну територію України пального чи в день реалізації пального у разі кожної повної або часткової операції з реалізації пального. Акцизні накладні реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Пунктом 4 розділу II Порядку передбачено, що у верхній лівій частині акцизної накладної зазначаються: коди операцій для акцизної накладної, яка складається в одному примірнику; ознака щодо умов оподаткування пального; ознака щодо напрямів використання пального.
У відповідному рядку зазначається ознака щодо напрямів використання пального: 
"1" - реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару;
"2" - реалізація пального з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного у разі, якщо до реалізації пального такий інший акцизний склад уже відомий;
"3" - розподіл обсягу залишків пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами, де такі обсяги фактично знаходилися. Ознака напряму використання "З" зазначається в акцизних накладних, складених на всі операції з розподілу обсягів залишку пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами;
"4" - реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Така ознака зазначається також у разі реалізації пального з акцизного складу пересувного до: паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою; місця зберігання пального, яке не є акцизним складом.
Для пального, з яким здійснюються операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання "1" - "4", у відповідному рядку зазначається цифра "0".
Пунктом 12 розділу II Порядку встановлено, що в акцизній накладній, складеній на операції з реалізації пального суб`єкту господарювання, який не є платником (код операції "3"), адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ, область, район, населений пункт, вулиця, номер будинку): 
зазначається - в накладних з напрямом використання пального "0"; 
не зазначається - в накладних з напрямом використання пального "4" (якщо здійснюється реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, або реалізація пального з акцизного складу пересувного до паливного бака транспортного засобу чи технічного обладнання, пристрою).
З аналізу вищенаведених норм Порядку слідує, що при заповненні акцизної накладної за результатами реалізації пального суб`єкту господарювання, напрями використання пального, які не підпадають під жодну із визначених в п.4 Порядку ознак, у верхній лівій частині акцизної накладної у відповідному рядку (напрям використання) зазначається цифра «0», та відповідно до п. 12 Порядку в такій накладній обов`язково вказується адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання – платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.
У випадку ж реалізації пального з акцизного складу пересувного до паливного баку транспортного засобу у верхній лівій частині акцизної накладної у відповідному рядку (напрям використання) зазначається цифра «4».
Так, як вбачається з наявної в матеріалах справи таблиці з даними системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового щодо кількості пального, отриманого ФГ «Кириченко М» в період з 02.01.2020 по 29.10.2020 від постачальників ТОВ «Аліум-Пром», ТОВ «Стат Оіл», ПП «Донгазтрейд», ОСОБА_1 , ТОВ «Овіс Трейд», ТОВ «Глобал ДТ», ТОВ «ПК «ЛЕОДР», ТОВ «Прайд-Газ», ТОВ «Енерго Трейд Інвест», ТОВ «Енергокомплектпостач», ТОВ «Нафтасофт», ТОВ «УНТК», ТОВ «Енергосоюз-трейд», ТОВ «Севенгаз», ТОВ «Оптагротрейд», ТОВ «Манго-Груп», ТОВ «777 Голд», ТОВ «Імпульс Газ Транс», ТОВ «Оптагротрейд», ТОВ «Альянс Ойл Україна», ТОВ «Триумф Преміум», ТОВ «С.П.А.С.БЕЗПЕКА», ТОВ «Фюжн», ПП «Анкоп Плюс», ПП «Оілавтогруп», ТОВ «Неон груп», ТОВ «ТД «ГАЗТРІМ», ПП «Автоком-2205- Плюс», ТОВ «777 Голд+», ТОВ «Донбаснафтопродукт», ПП «ЮГ Ойл», ОСОБА_2 , ТОВ «Термінал», ТОВ «Ріф Січ»,ПП «Альфа-Проект», ТОВ «Всесвіт-Ойл-Груп», ТОВ «Мозир Україна», ТОВ "Торговий дім «Сокар», ТОВ «Брент Ойл-95», ПП «Оілавтогруп», ТОВ «Енергаум», в Єдиному реєстрі акцизних накладних було зареєстровано акцизні накладні з реалізації різних видів пального в загальному об`ємі 15 016 808,57 л, із зазначенням в них в рядку напряму використання цифри «0».
Наведені у вказаній таблиці відомості підтверджуються наданими відповідачем копіями акцизних накладних, зокрема, від 02.01.2020 № 1654, від 05.03.2020 № 48, від 20.04.2020, від 19.08.2020 № 2231 та від 10.10.2020 № 184 відповідно до яких ФГ «Кириченко М» отримало від постачальників (ТОВ «Аліум-Пром», ПП «Донгазтрейд», ТОВ «777 Голд+», ТОВ «Термінал») пальне різних видів (важкі дистиляти (газойлі), скраплений газ, бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше), та у лівій верхній частині яких, в рядку «напрям використання» зазначено цифру «0», та в якості адреси місця зберігання пального, яке не є акцизним складом зазначено адресу: Харківська обл., Боровський р-н, с. Богуславка, що, як зазначалось вище, є адресою здійснення позивачем господарської діяльності.
Крім того, зазначена у вказаних документах інформація щодо отримання позивачем від наведених вище постачальників пального у вказаний період (з 02.01.2020 по 29.10.2020) підтверджується також наданими до суду позивачем копіями товаро-транспортних накладних (далі – ТТН), відомості щодо поставки пального за адресами здійснення ФГ «Кириченко М» в яких, в частині найменування постачальників такого пального, видів та об`єму поставленого позивачу пального збігаються із відомостями, зазначеними у наведеній вище таблиці з даними системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового щодо кількості пального, отриманого ФГ «Кириченко М» в період з 02.01.2020 по 29.10.2020.
Таким чином, з аналізу наведених документів, наданих до суду сторонами вбачається, що в період з 02.01.2020 по 29.10.2020 ФГ «Кириченко М» отримано від постачальників пальне загальним об`ємом 15 016 808,57 л, яке зберігалося за адресами здійснення позивачем господарської діяльності без реєстрації таких місць акцизними складами, що в свою чергу є порушенням приписів п 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, оскільки вказаний об`єм перевищує, встановлену пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України межу об`єму пального, яке максимально може зберігати платник податку без реєстрації місць зберігання такого пального як акцизних складів (10 000 000 л).
Твердження позивача, з якими погодився суд першої інстанції  про те, що обсяги пального, отримані ФГ «Кириченко М» протягом 2020 року, як вбачається з наданої позивачем до суду оборотно-сальдової відомості, становлять 9 811 958 л (в тому числі реалізація пального до паливного бака), колегія суддів сприймає критично, оскільки, по-перше, вказана оборотно-сальдова відомість (т. 3 а.с. 1) складена вибірково, не містить реквізитів, обов`язкових для первинних бухгалтерських документів (наприклад печатки підприємства), по-друге, з її змісту неможливо дійти однозначного висновку про відповідність, наведених в ній відомостей дійсності, оскільки вказані в такій відомості дані (види пального та дві колонки з числами (дебет, кредит) без зазначення інших даних про постачання пального (назв постачальників, дат поставок тощо) унеможливлюють визначення загального об`єму пального, який надійшов до позивача протягом 2020 року, тим більше не дають можливість стверджувати, що такий об`єм становить 9 811 958 л, як на тому наполягає останній, та не спростовують офіційних відомостей, які містяться в зареєстрованих акцизних накладних за спірний період. 
З огляду на вищевикладене, посилання суду першої інстанції на те, що з наданих до суду позивачем документів вбачається, що ФГ «Кириченко М» не було здійснено зберігання пального за адресами провадження господарської діяльності, оскільки реалізація всього отриманого пального, зокрема, у період проведення польових робіт здійснювалася безпосередньо в баки транспортних засобів позивача за адресою постачання, колегія суддів вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та спростовані дослідженими матеріалами справи (позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження зворотного).
Колегія суддів зауважує, що відповідачем не заперечується факт отримання позивачем певної частини пального безпосередньо в баки транспортних засобів, про що свідчить надана самим контролюючим органом до суду інформація у вигляді таблиці щодо отримання ФГ «Кириченко М» протягом 2020 року пального, яке (відповідно до відомостей акцизних накладних) було реалізовано постачальниками безпосередньо до паливного баку транспортного засобу, однак ця частина пального не стосується спірного. В свою чергу отримання позивачем частини пального від постачальників безпосередньо до паливного баку транспортного засобу жодним чином не може спростовувати факт отримання та зберігання ним пального за адресами здійснення господарської діяльності в об`ємі, що перевищує встановлену вказаними нормами межу та наявність у зв`язку з цим обов`язку реєструвати такі місця зберігання пального як акцизні склади. 
Так само хибними є посилання суду першої інстанції на необґрунтованість твердження контролюючого органу щодо незаконного зберігання позивачем пального, з огляду на отримання ним ліцензії на право зберігання пального, яка дійсна з 23.02.2020 по 23.02.2025, оскільки наявність такої ліцензії не звільняє платника податку від обов`язку, встановленого пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України в частині необхідності реєстрації місця зберігання пального як акцизного складу, в разі перевищення ліміту зберігання дозволеного об`єму такого пального.
З огляду на викладене, враховуючи всі встановлені судом апеляційної інстанції обставини в сукупності, а саме щодо дотримання контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки позивача, а також підтвердження наведених в акті перевірки обставин нереєстрації ФГ «Кириченко М» в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизного складу у зв`язку з отриманням ним протягом 2020 року пального в обсягах, що перевищує 10 000 кубічних метрів (10 000 000 л), колегія суддів приходить до висновку про доведення відповідачем порушення позивачем вимог п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, що в силу приписів  пп. 128-1.2 п. 128-1 ст. 128 є підставою для накладення на платника податку штрафу в розмірі 1000000 гривень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірнім податкове повідомлення-рішенням №0044750901 від 27.11.2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо його скасування є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене вище, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020 підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 520/18622/2020  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Фермерського господарства "Кириченко М" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено  01.11.2021 року