Справа № 344/15533/19 
Провадження № 22-ц/4808/1402/21 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Василишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.,
суддів:                        Максюти І.О., Горейко М.Д.,
секретаря                        Мельник О.В.
за участю                        представника апелянта адвоката Семківа М.Н.,
представника заявника адвоката Матвійчука М.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Татарінової О.А. в м. Івано-Франківськ, у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , АТ КБ «ПриватБанк», третя особа Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту,
в с т а н о в и в:
У серпні 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.03.2007 між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із систематичним невиконання боржником умов кредитного договору банк змушений був розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. 19.02.2019 право власності на майно зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк». Однак, банк не може реалізувати належне йому майно, оскільки 23.09.2010 Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанову, якою накладено арешт на майно відповідача № 21212217 від 07.09.2010, а саме: на квартиру, право власності на яку перейшло до АКБ «Укрсоцбанк». Відтак, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт майна, порушено права позивача, як власника відповідного майна. Враховуючи викладене, представник банку просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений 23.09.2010 постановою Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, номер запису про обтяження: 4040957.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2019 року замінено сторону відповідача у позові – Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , третя особа Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2021 року залучено до участі у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , третя особа Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту, в якості співвідповідача – акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2021 року позов акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , АТ КБ «ПриватБанк», третя особа Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту, задоволено.
Звільнено з-під арешту трьохкімнатну квартиру, загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою старшого державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Пилип`юк Я.В. від 07.09.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 21212217, номер запису про обтяження: 4040957.
На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права. 
Апелянтка вказує на те, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2019 року замінено сторону відповідача у позові – Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Однак, АТ «Укрсоцбанк» було позивачем у справі. Ухвала про заміну позивача у матеріалах справи відсутня. У подальшому, суд першої інстанції після закриття підготовчого судового засідання та під час розгляду справи по суті залучив до участі у справі в якості співвідповідача АТ КБ «ПриватБанк», що свідчить про грубе порушення судом норм процесуального права, оскільки залучення до участі у справі співвідповідача можливе лише до закінчення підготовчого провадження.
Крім того, апелянтка вважає, що позивач передчасно звернувся до суду із відповідним позовом, так як у матеріалах справи відсутня відмова третьої особи – державної виконавчої служби про задоволення заяви позивача про звільнення предмета іпотеки з-під арешту у позасудовий спосіб.
Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник АТ «Альфа-Банк» - Матвійчук М.З. заперечує доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Вважає, що суд першої інстанції, залучаючи до участі у справі в якості співвідповідача АТ КБ «ПриватБанк» після закриття підготовчого провадження, не допустив порушення норм процесуального права, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банку раніше було відомо про підставність залучення такого співвідповідача.
Крім того зазначає, що порушення судом норм процесуального права є обов`язковою підставою скасування рішення суду лише в тому випадку, якщо таке порушення призвело до неправильного розгляду справи. У той же час, апелянтка не наводить жодних доказів, яким чином порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги.
Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судовому засіданні представник апелянтки вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.
Представник позивача підтримав позицію викладену у відзиві та просив скаргу відхилити.
Інші учасники процесу у судове засідання не з`явилися.
Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянтки та представника позивача,дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до статті 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 14.03.2007 між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір (з майновими поручителями), відповідно до пункту 1.1 якого іпотекодавці передали в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 в (а.с. 4-6, том 1).
31.08.2010 старшим державним виконавцем Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Пилип`юком Я.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу виданого 22.08.2008 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ “ПриватБанк” 2528,42 грн боргу (а.с. 197, том 1).
07.09.2010 старшим державним виконавцем Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Пилип`юком Я.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказаною постановою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 (а.с. 198, том 1)
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 21.03.2019 встановлено, що 23 вересня 2010 року  до реєстру внесено відомості про арешт трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ Пилип`юка Я.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 21212217, виданий 07.09.2010, номер запису про обтяження: 4040957 (а.с. 8, том 1).
30.06.2011 старшим державним виконавцем Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Пилип`юком Я.В. винесено постанову про повернення  судового наказу, виданого 22.08.2008 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ “ПриватБанк” 2528,42 грн. боргу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України “Про виконавче провадження”. Крім того, у вказаній постанові старшим державним виконавцем постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 199, том 1).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2019 року замінено сторону позивача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі за позовом Акціонерного товариства “Укрсоцбанк” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту. Ухвала суду мотивована тим, 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» (а.с. 102, том 1).  
Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 16.06.2021, право власності на трьохкімнатну квартиру, загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 19 лютого 2019 року зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк».
Постановою Івано-Франківського апеляційного  суду від 20.05.2020 (справа № 344/16105/19), яка залишена без змін постановою ВС від 22.02.2021, в задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора Цалина Андрія Богдановича, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування дій державного реєстратора відмовлено. Суд апеляційної інстанції у вказаній постанові дійшов висновку, що АТ «Укрсоцбанк» правомірно набуло право власності на квартиру АДРЕСА_3 , шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 150-153, том 1).
Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на квартиру АДРЕСА_3 13 березня 2019 року зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» (а.с. 49-50, том 2).
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Альфа-Банк», шляхом звільнення майна з-під арешту, суд першої інстанції виходив із того, що арешт накладений на майно, власником якого є позивач, порушує права останнього, внаслідок чого банк позбавлений в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Згідно із частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 цього ж Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Незважаючи на те, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві державним виконавцем постановлено припинити чинність арешту майна боржника, такий досі не знято, що підтвердив представник апелянтки та вбачається із матеріалів справи, а відтак обраний позивачем спосіб захисту є ефективним у даній справі, та призведене до реального поновлення його прав, як власника майна, право власності на яке, на даний час не спростовано.
Вказані висновки узгоджуються з положеннями частини п`ятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" в діючій на даний час редакції, за якими у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутня ухвала суду першої інстанції про заміну АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк» не заслуговують на увагу. Так, суд першої інстанції розглядаючи клопотання представника АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони її правонаступником, помилково зазначив в ухвалі, що АТ «Укрсоцбанк» є стороною відповідача у справі. У той же час, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні виправив допущену помилку, зазначивши, що ухвалою суду від 02.12.2019 замінено сторону позивача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , АТ КБ «ПриватБанк», третя особа Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту.
Щодо доводів апелянта про залучення в якості співвідповідача у даній справі АТ КБ «ПриватБанк» з порушенням норм процесуального права, оскільки таке залучення відбулося після закриття підготовчого провадження, колегія суддів звертає увагу на таке. 
Статтею 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Після спливу вказаного строку, суд може залучити до участі у справі співвідповідача виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача.
Тобто вказана норма надає право позивачу подати клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача після закінчення підготовчого провадження, якщо останній доведе, що не знав та не міг знати про підставу залучення такого співвідповідача раніше.
Звертаючись до суду після закриття підготовчого провадження у справі із заявою про долучення доказів та залучення до справи в якості співвідповідача - АТ КБ «ПриватБанк», представник АТ «Альфа-Банк» просив визнати поважними причини пропуску процесуальних строків та поновити їх. Суд першої інстанції, розглядаючи зазначене клопотання представника АТ «Альфа-Банк» дійшов висновку, що останній не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача, оскільки АТ «Альфа-Банк» залучено до участі у справі лише 02.12.2019, а в подальшому розгляд справи було зупинено до набрання законної сили рішення суду в іншій справі. Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта у цій частині. 
Крім того, відхиляє і доводи апелянта щодо передчасного звернення позивача до суду із відповідним позовом, у зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутня відмова органу державної виконавчої служби щодо зняття арешту з майна, що на його думку узгоджується із пунктом 7.7. постанови ВП ВС від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16-ц, оскільки вказаний пункт стосується доводів особи, яка подала касаційну скаргу, а відтак не приймається до уваги судом. При цьому, колегія суддів вважає, що відсутність такого звернення не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки для звернення з позовною заявою про зняття арешту з майна закон не вимагає попереднього звернення до уповноваженої особи.
Пунктом першим частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 05 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                                Василишин Л.В.
Судді:                                                                                Максюта І.О.
       Горейко М.Д.