УХВАЛА
            
17 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/39110/16
провадження № 61-6165св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Фаловської І. М,
 
суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),  Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,          Стрільчука В. А., 
 
учасники справи: 
позивач - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фундуклєєвський»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Пошиванюка Тараса Петровича про закриття касаційного провадження у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фундуклєєвський» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті внесків, за касаційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фундуклєєвський» на постанову Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 березня  2020 року в складі колегії суддів: Мостової Г. І., Слюсар Т. А., Волошиної В. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2016 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фундуклєєвський» (далі - ОСББ «Фундуклєєвський») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку борг по сплаті внесків до спільних коштів                                            ОСББ «Фундуклєєвський» за період із 12 серпня 2015 року до 31 грудня 2015 року включно у сумі 1 492 238,13 грн, з яких: внески до ремонтного фонду                                          1 235 491,94 грн, додаткові внески, нараховані на борг по внесках до ремонтного фонду 248 704,53 грн, одноразовий цільовий внесок до спеціального фонду для придбання нерухомого майна 8 041,66 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 383, 58 грн.
 
Короткий зміст судових рішень
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року позовні вимоги ОСББ «Фундуклєєвський» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Фундуклєєвський» заборгованість по внесках до ремонтного фонду у сумі 1 235 491,94 грн, одноразовий цільовий внесок до спеціального фонду для придбання нерухомого майна у сумі 8 041,66 грн та 18 653,01 грн судового збору. У задоволенні інших вимог відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пошиванюка Т. П., задоволено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1 235 491,94 грн  заборгованості по внескам до ремонтного фонду, 8 041,66 грн одноразового цільового внеску до спеціального фонду для придбання нерухомого майна та 18 653,51 грн судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.
 
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Пошиванюка Т. П., про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ОСББ «Фундуклєєвський» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 27 979,52 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
30 березня 2020 року представник ОСББ «Фундуклєєвський» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 03 лютого           2020 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 березня        2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М.(суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.           від 27 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У травні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
 
У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Сімоненко В. М., на підставі розпорядження заступника керівника апарату В. А. Капустинського                   від 12 листопада 2020 року призначений повторний автоматизований розподіл судової справи та справу передано судді-доповідачеві ОСОБА_3 .
 
У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 , на підставі розпорядження заступника керівника апарату В. А. Капустинського від 18 січня      2021 року призначений повторний автоматизований розподіл судової справи та справу передано судді-доповідачеві Ігнатенку В. М.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
15 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пошиванюк Т. П. подав до Верховного Суду клопотання про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСББ «Фундуклєєвський» на постанову Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 березня  2020 року, на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України. 
 
В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що 02 листопада 2021 року між відповідачами у цій справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як продавцями, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , як покупцями, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
 
Відповідно до пункту 5.2 договору купівлі-продажу квартири від 02 листопада          2021 року покупці, у зв`язку з переходом до них права власності на нерухоме майно, беруть на себе зобов`язання виступити правонаступниками у судовій справі                      № 761/39110/16 та перейняти усі права та  обов`язки учасника вказаної судової справи, які виникнуть за результатами її розгляду. 
 
Пунктом 5.3 договору визначено, що покупці незалежно від результатів розгляду судової справи № 761/39110/16 повинні сплатити на користь ОСББ «Фундуклєєвський» всю суму несплачених продавцями внесків та платежів співвласника багатоквартирного будинку у повному розмірі.
 
Тобто, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 , перебування якої на праві спільної сумісної власності  ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було підставою для нарахування останнім заборгованості по сплаті внесків до ремонтного фонду. При цьому, нові власники квартири взяли на себе зобов`язання виступити правонаступниками у вказаній судовій справі та перейняти усі  права та обов`язки учасників справи, які виникнуть за результатами її розгляду.
 
На думку відповідача ОСОБА_1 , відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Звертаючись до суду з відповідним клопотання заявник просить закрити касаційне провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, посилаючись при цьому на пункт 2 частини першої статті 255, 388, 409 ЦПК України. 
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
 
У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 522/8782/16 (провадження № 61-21649св19) зроблено правовий висновок щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, відповідно до якого суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
 
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
 
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
 
Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня         2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), від 21 липня         2021 року у справі № 592/16239/19 (провадження № 61-3539св20).
 
Таким чином, вчинення відповідачами, під час перегляду справи в касаційному порядку, дій щодо продажу належної їм квартири, перебування якої у них на праві спільної сумісної власності було підставою для нарахування їм заборгованості по сплаті внесків до ремонтного фонду та звернення позивача до суду з цим позовом, не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому колегія суддів виходить з відсутності визначених процесуальним законом підстав для скасування ухвалених у справі судових рішень і закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України. 
 
Разом із тим, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, відповідно до статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; 2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося; 4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом;           5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
 
Вказаний перелік підстав для закриття касаційного провадження є вичерпним та не містить такої підстави як відсутність предмета спору.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах доводів та вимог касаційної скарги, а закривши провадження у справі суд таким чином фактично усунеться від перегляду рішень судів з підстав зазначених в касаційній скарзі та від надання оцінки доводам касаційної скарги щодо неправильного застосування судами апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
За таких обставин у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Пошиванюка Т. П. про закриття касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 255, 400 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Пошиванюка Тараса Петровича про закриття касаційного провадження у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фундуклєєвський» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті внесків, за касаційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фундуклєєвський» на постанову Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 березня  2020 року відмовити.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 І. М. Фаловська
 
Судді:                                                                                                             В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                        С. О. Карпенко 
 
                                                                                                                        С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                                        В. А. Стрільчук