Дата документу 12.11.2021 Справа № 331/4644/21

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 331/4644/21	Головуючий у 1-й інстанції Світлицька В.М.	
Пр. № 22-ц/807/3550/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Літенко Людмила Володимирівна про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  звернулась до суду першої інстанції із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просила визнати за нею право власності на ј частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування обов`язкової частки по смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2021 року (а.с. 24-25) вказану позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі повернуто.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 18-20) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 25).
Ухвалою апеляційного суду провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 26), дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 27).
Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі встановлений апеляційним судом строк та станом на час її розгляду апеляційним судом взагалі.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. 
Проте, має місце відповідне навантаження судді–доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтні 2021 року (а.с. 42).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи вищезазначену позову заяву позивачеві у цій справі, керувався ст.ст. 60, 62, 175, 185, 260, 354 ЦПК України та виходив із такого. 
Згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Перелік документів, якими можуть бути підтверджені повноваження представників сторін та інших учасників справи передбачений ст. 62 ЦПК України.
У відповідності до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Ч. 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.
Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.
Ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро / адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, яке видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро / адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру, виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.
Судом першої інстанції також зазначено, що повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання позовної заяви, повинні підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі № 811/1507/18, від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана адвокатом Сердюком Р.В. На підтвердження повноважень на підписання позовної заяви, адвокатом надано копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1084520 від 20.08.2021 р. та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2602.
Водночас, судом першої інстанції зазначено, що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджує правовий статус адвоката, однак не надає йому безумовного права підпису в інтересах та від імені позивача, а ордер не є підтвердженням наявності повноважень адвоката на підписання та звернення до суду із позовом від імені та в інтересах позивача, оскільки ордер не вказує на обсяг повноважень, наданих адвокату.
З ордеру вбачається, що представник діє на підставі договору про надання правової допомоги /доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 577 від 16.09.2020 року.
Однак, копію відповідного договору про надання правової допомоги до позовної заяви не долучено, у зв`язку з чим суд першої інстанції вважав, що до матеріалів позову, поданого представником позивача - адвокатом Сердюком Р.В. не надано документу, який би беззаперечно свідчив та містив у собі делеговане позивачем право представнику на підписання від її імені даної позовної заяви.
Відповідно до п. 1, ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або посадове становище якої не вказано.
Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали, додані до позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на її підписання та звернення з нею до суду від імені та в інтересах позивача, що є підставою для повернення позовної заяви особі, яка її подала відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав. 
Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає, є помилковою.
Апеляційним судом встановлено, що представником ОСОБА_2 було додано до позовної заяви саме оригінал ордеру у цій справі, про що прямо було зазначено ним у додатку п. 15 до позовної заяви (а.с.4).
Цей факт не спростований судом першої інстанції у цій справі. Оскільки, матеріали цієї справи не містять акту канцелярії суду першої інстанції не про те, що замість оригіналу ордеру під порядковим № 15 переліку додатків до позовної заяви стороною позивача була додана у цій справі його копія. 
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що стороною позивача до вищезазначеної позовної заяви у цій справі була додана копія ордеру адвоката Сердюк Р.В. замість його оригіналу, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України, та спростовуються матеріалами цієї справи.
Окрім цього, суд першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі не звернув належної уваги на те, що на наданому ордері була відмітка про те, що договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката Сердюк Р.В. не обмежуються (а.с. 12 зворот).
Таким чином, адвокат Сердюк Р.В. у цій справі має всі права представника позивача, передбачені ЦПК України, у тому числі право подачі позову позивача до суду першої інстанції в інтересах та від імені останньої. 
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 9901/44/19, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, ордер є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом з ордером чинне законодавство не вимагає.
Також, апеляційним встановлено, що адвокат Сердюк Р.В. не підписував вищезазначену позовну заяву замість позивача ОСОБА_1 взагалі. Оскільки, позовна заява була подана та підписана адвокатом Сердюк Р.В. від свого імені в інтересах позивача ОСОБА_1 (а.с.1 зворот - 4).
При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах, підстави для повернення вищезазначеного позову оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції особі, яка його подала, на підставі ст. 185 ч. 4 п. 1 ЦПК України (заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати…) у цій справі були відсутні. 
Отже, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.
Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції. 
Також, апеляційним судом встановлено, що стороною позивача при подачі вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі було сплачено судовий збір (а.с. 21). 
Однак, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється у подальшому судом першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити. 
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2021 року у цій справі скасувати. 
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 12.11.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.